Mu nimi on Elias.
Olen elanud Soomes 3,5 aastat.
Mu vanemad töötasid 21 aastat
Aasia kristlikus humanitaarabi ametis.
Elasime seal väga kokkuhoidvas kristlikus kogukonnas.
Kui käisin naabermaal oleva internaatkooli keskastmes,
märkasin, et mitmed sealsed sõbrad olid palju elurõõmsamad kui mina.
Nägin neis niisugust rahu ja siirust, mida mul pole kunagi olnud.
Leidsin, et minus on palju, mille pärast peaksin häbenema.
Hoidsin enda ees kui maski, et näida hea kristlasena.
Väliselt ma tõenäoliselt olingi hea kristlane.
Tundsin hästi Piiblit ja olin tubli palvetaja.
Oskasin näida tugeva kristlasena, kuid mul polnud midagi väga olulist.
See oli Jeesus.
Kui kolisime Soome, olin paar aastat sügavas masenduses.
See ei hakanud väljastpoolt silma, kuid siiski oli see olemas.
Tundsin, et pean pidevalt tõestama, kui hea kristlane ma olen,
isegi seal, kus usklikke polnud läheduses.
Teesklesin kogu aeg, et olen hea kristlane.
Poolteist aastat tagasi, kui olin sügavas masenduses,
kutsus Jeesus mind ja lasin Tal saada oma elu Issandaks.
Olen kogenud, kuidas Jeesus on imeliselt mu elu mõjutanud.
Vähesed märkavad mu elus vahet, kuna olin enne väliselt tubli kristlane.
Mu mõttemaailm on muutunud, samuti sügavad südameigatsused.
Jeesus on mind muutnud ja kogen seda tugevalt.
Olen Jeesust aina enam ja enam tundma õppinud.
Mõistsin, et Jeesus on mulle andestanud.
Ta on kõik mu patud andeks andnud.
Ma ei pea enam elama minevikus.
Jeesus töötab mu kallal iga päev, puhastab ja uuendab mind.
Tean, et Jumal armastab mind just sellisena nagu ma olen.
Isegi kui olen läbinisti patune, paheline ja pime,
Ta armastab mind ikkagi.
Ta ei jäta mind selliseks, kui olen.
See on nii julgustav, kui näen iga päev,
et Ta kõrvaldab mu elust asju, mis seal ei peaks olema.
Ta puhastab ja uuendab mind.
Ta muudab mind igal päeval, et võiksin peegeldada Tema sära.
Tõlge: Mare Peterson