Jag vill dela med mig om hur jag uppfattar Gud -
och har lärt känna Honom som en omtänksam Far.
Jag har alltid vetat att det finns någon som tar hand om mig -
och att det finns någon som alltid bryr sig om mig, men -
jag har alltid längtat efter att få uppleva mig uppskattad -
älskad och betydelsefull.
Jag har fått uppleva hur Far sörjer för Sina barn -
och vill det bästa och vet vad som är bäst för Sina barn.
Jag vill läsa ett stycke ur Jesaja -
som för mig, och säkert för oss alla, är ett ställe som -
Gud vill uppmuntra oss med.
Om den egna tron prövas.
Eller om det är svårt att tro att Gud har omsorg.
Men det är sanningen.
Jes. 54:10. Om än bergen viker bort och höjderna vacklar, -
så skall min nåd inte vika från dig -
och mitt fridsförbund inte vackla, säger HERREN, din förbarmare.
Även om jag upplever att jag inte alltid kan älska Gud -
och gör fel saker. Räcker mina gärningar till -
och älskar jag Gud tillräckligt?
Jag har förstått att Gud älskade mig först.
Och Han utgav sin Son för mig.
Guds kärlek är verklig och den vacklar aldrig.
Jag har t.ex. varit med om att jag inte hade någon bostad -
och Gud har ordnat det på ett alldeles underbart sätt.
Jag behövde inget göra. En person frågade om jag vill bo med henne.
När jag bodde i Hong Kong kände jag ingen där.
Och jag hade inget gemensamt språk med någon.
Då frågade jag: "Gud var är Du? Vem är Du?
Kom till mig, jag har ingen annan."
Jag bodde bland bergen.
Jag såg på bergen och naturen och himlen och insåg -
att Gud är så stor att Han är överallt, var jag än är.
Om än bergen viker bort och höjderna vacklar.
Var jag än är, är Guds omsorg så otroligt stor -
att jag alltid får förtrösta på den.
Varje dag ösa ur det att Gud vill mitt bästa.
Och genom svårigheter -
lär man sig bättre förstå sin egen litenhet -
och att Gud har omsorg.
Han är så mycket större och vet bättre -
vad jag behöver. Alla min behov. Och Han fyller dem.
Översättning: HeavenTV7 Sverige