Tahan jagada sellest, kuidas mina Jumalat näen
ja Teda, kui hoolitsevat isa, tundma olen õppinud.
Olen alati teadnud, et on keegi, kes kannab hoolt mu eest.
Ja on keegi, kes alati minust hoolib.
Olen ka igatsenud, et võiksin oma südames tunda,
et olen hinnatud ja armastatud ja ma olen oluline.
Minu kogemus on selline, et isa hoolib oma lastest.
Isa teab, mis on ta lapsele parim ja annab seda talle.
Loeksin Piiblist Jesaja raamatust, kus Jumal tahab mind
ja kindlasti meid kõiki julgustada.
Kui su usk on proovile pandud ja raske on uskuda, et Jumal hoolib.
Siiski on see tõde.
"Mäed liiguvad ja künkad kõiguvad küll,
aga minu heldus ei liigu su juurest ja minu rahuseadus ei kõigu,
ütleb Issand, su halastaja."
Olen kogenud, et ma ei suuda Jumalat alati armastada.
Teen valesid asju.
Kas mu teod on sellised,
et mu armastus Jumala vastu on piisav?
Olen mõistnud, et Jumal armastas mind enne.
Ta andis oma Poja minu eest.
Jumala armastus on tõeline ja see ei hävi ilmaski.
Näiteks, mul polnud korterit.
Kuid Jumal korraldas kõik imeliselt.
Ma ei pidanud ise selle heaks midagi tegema.
Keegi tuli mu juurde ja küsis, kas tahan tema juurde kolida?
Elasin Hong Kongis. Ma ei tundnud seal mitte kedagi.
Ma ei saanud mitte kellegagi keelebarjääri tõttu suhelda.
Siis küsisin: "Jumal, kus sa oled? Kes sa oled?"
"Tule mu juurde, mul pole kedagi teist!"
Elasin mägede keskel.
Kui vaatlesin mägesid, loodust ja taevast,
tajusin, et Jumal on nii suur. Ta on kõikjal, kus iganes ma oleksin.
Kui mäed liiguksid ja künkad kõiguksid,
ja mis minuga iganes juhtuks,
siis Jumala hoolitsus on nii võimas, et võin alati selle peale loota.
Igal päeval saan toetuda sellele, et Jumal tahab mulle parimat.
Läbi raskuste õpin mõistma, kui väike ma olen
ja seda, et Jumal hoolitseb mu eest.
Tema on palju suurem ja teab paremini, mida ma vajan.
Tema täidab kõik mu vajadused.