Aasta tagasi otsisime koos mehega omale korterit.
Mu mees sai Helsingis kooli sisse.
Oleme mõlemad pärit väikesest kohast.
Mõtlesime, et nii põnev on Helsingisse elama minna.
Kuidas kõik seal olema hakkab?
Milline korter meil saab olema?
Olime väga põnevil uude kohta minekust.
Palvetasime, et saaksime korteri, kus tunneksime end hästi koduselt
ja võiksime Helsingisse hästi sisse elada.
Panime kokku korteri otsimise kuulutuse
ja palvetasime, et Jumal meid juhataks,
et saaksime õigel ajal sobiva korteri.
Juunis käisime pulmareisil.
Reisi ajal saime kõne, et korter on leitud.
Kuid korter, mida pakuti, oli just selline, mida me ei soovinud.
See oli rahutus rajoonis,
millest olime kuulnud halvamaigulisi jutte.
Piirkond polnud just kena, maja näis räämas ja halvas olukorras.
Mõtlesime, mida sellega teha?
Kas võtta see vastu või mitte?
Kas see on korter, mille Jumal meile anda tahaks?
Leppisime maakleriga kokku, et järgmisel päeval anname teada,
kas võtame korteri või ei.
Õhtul palvetasime ja öösel mõtlesime, mida peaksime tegema?
Milline on Jumala tahe?
Olime saanud rahu südamesse ja andsime teada, et me ei võta seda.
Uskusime, et Jumalal on meie jaoks midagi paremat varuks.
Maakler arvas, et ei peaks kahtlema ja et võtaksime selle ikka ära.
Järgmist pakkumist ei pruugi niipea tulla.
See oleks ainus võimalus.
Olime pisut kahtleval seisukohal. Mis siis, kui teeme rumala otsuse?
Mis siis, kui see ongi õige,
kuigi tundsime, et Jumal tahab meid mujale juhatada,
aga mis siis, kui olime valesti aru saanud?
Uskusime ikkagi seda, et Jumal tõesti tahab meile teise korteri anda.
Ütlesime, et jääme ootele.
Juba järgmisel päeval saime uue kõne,
kuigi nad eelmisel päeval kinnitasid, et muid kortereid ei tule pikka aega.
Järgmisel päeval helistati, et üks korter on siiski pakkuda.
Kui kuulsime, kus see asub ja missugune see on,
siis näis, et see on just sobiv korter meie jaoks.
Korter asub mõnusas ja rahulikus piirkonnas.
Enamus ümbritsevatest majadest on vanad eramajad, puumajad.
See on väga hea piirkond. Meile meeldib seal elada.
Korter on heas korras. Kõik läks selles suhtes hästi.
Selle korteriga oli täitunud kõik, mida Jumalalt palusime ja soovisime,
milline me korter olla võiks.
Kui mõtlesime, kas võtta halb korter või jääda ootama paremat,
siis tundus, kas suudame usaldada, kui teist korterit pole silmapiiril?
Kas usume, et Jumal annab selle?
Kuid tasus siiski usaldada.
Kui me poleks usaldanud Jumalat ja Tema peale lootnud,
loovutades korteri ja lootes, et saame parema,
ei oleks Jumal seda meile ehk andnud.
Õppisin sellest, et peab julgema täielikult loota Jumala peale,
kuigi mingeid reaalseid võimalusi näha pole.
Kui Jumal juhatab, siis sellest võib sündida midagi väga head.
Tõlge: Mare Peterson