Olen Saamuel ja ma olen 21-aastane.
Olen elanud Soomes peaaegu 4 aastat.
Enne seda, kogu oma lapsepõlve, elasin Aasias.
Mu vanemad töötasid seal koostöö ja arengu raames.
Kõikide kogemuste põhjal Aasias, Soomes ja ka mujal,
on Jumal mulle rääkinud rohkesti oma ustavusest.
Sellest, kuidas Ta kaitseb.
Läksin 12-aastaselt uude kooli.
See oli kristlik erakool.
Olin seal käinud pool aastat ja uus kooliaasta oli just alanud,
kui meie kooli tabas terrorismirünnak.
Viis relvastatud meest olid plaaninud kolm kuud
rünnata meie kooli.
Nad pidasid plaani, kuidas seal tulistada,
pomme õhata ja mõrvata välismaalastest kristlaste lapsi.
Sel päeval olid elu ja surm kaalukausil.
Alles tagant järele mõistan, kui suur ime see on, et täna siin olen.
Kõik mu sõbrad üle kogu maailma on ka elus.
Loogiliselt võttes,
kui on viis raskesti relvastatud meest ja paarsada kaitsetut last,
siis pole lootustki, et ellu jäädakse ja nad ei saaks kahju teha.
Sel päeval tuli Jumala käsi vahele.
Jumal pimestas täielikult nende terroristide silmad,
nii et nad ei näinud, kuhu minna
kust leida lapsed, keda nad tulistama pidid.
Jumal segas täielikult nende plaani ära.
Kahjuks mõrvasid nad siiski kuus kohalikku töötajat.
Kuid ime läbi pääses kogu me kool.
Jumal on rääkinud mulle nii selle kui ka teiste päevade kohta,
kui tähtis on teadmine,
et Jumal on ainus, kes seda elu hoida ja kaitsta suudab.
Ainult Tema peale saab loota.
Jumala plaan meie elude suhtes on hea plaan.
Ükskõik, mida maailm või hingevaenlane
meie vastu ette võtab,
Jumal valitseb ikkagi.
Kuigi vahel tundub, et Jumal on kaugel,
siis ma tean, et Jumal on ennegi ustav olnud.
Tean seda oma kogemuste põhjal Jumala ligiolust sel rünnaku päeval.
Jumal on ligi ka siis, kui ma ei koge seda
ja ka siis, kui ma kogen seda.
Ükskõik, mis olukorras oleksin ja mis mind ründaks,
ning ma ei saaks sinna midagi parata, siis Jumal valitseb ikkagi selle üle.
Sooviksin, et me kõik võiksime seda rohkem mõista.
See tähendab elu uskudes ja lootes Jumala ustavusele.
Jumal pole tagavaraplaan, vaid Jumal on parim plaan.
Sest muid plaane, mis meid kohale viivad, ei ole.