Haluan lukea Mooseksen kirjasta -
siis 1. Mooseksen kirjan 3. Luvusta.
No, mitäs Raamattua avaamaan. Luen täältä, kun olen sen kirjoittanut.
Voin sanoa, että kirjoitettu on.
Kohdassa 1. Mooses 3:20 sanotaan: -
"Ja mies antoi vaimolleen nimen Eeva, -
sillä hänestä tuli kaiken elävän äiti.
Ja Herra Jumala teki Aadamille ja hänen vaimollensa puvut nahasta -
ja puki ne heidän yllensä." Tässä näkyy eräs tärkeä ajatus, -
se, että Jumala ei unohda eikä hylkää.
Syntiin langenneessa tilassa Aadam ja Eeva olivat.
Ei Jumala heitä silti unohtanut ja jättänyt, -
vaikka heillä oli selvästi tietoisuus siitä, -
että olivat rikkoneet Jumalaa vastaan.
Jumalan Sana sanoi, että siitä tulee rangaistus.
He olivat kuolemanrangaistuksen alaisena.
Silti Jumala ei kuitenkaan heitä unohtanut.
Tässä näkyy Jumalan luonne. Hän ei unhoita sinua koskaan.
Jos ihmiset unohtavat, niin Jumala ei.
Tämä sama ajatus löytyy kohdasta Jesaja 49:15-16.
Kun Siion, israelilaiset, olivat unohtaneet Jumalan hyvyyden, -
Siion sanoo: "Herra on minut hyljännyt, Herra on minut unohtanut".
"Unhottaako vaimo rintalapsensa, -
niin ettei hän armahda kohtunsa poikaa?
Ja vaikka he unhottavaisivatkin, minä en sinua unhota."
Jumala ei siis unhota, vaikka me unohdamme.
No, Aadam ja Eeva, -
Eeva, kaiken elävän äiti, olivat paratiisissa -
syytöksen tai sanoisinko syyn ja seurauksen logiikan alaisuudessa.
Tässä tilanteessa löytyy erikoinen piirre -
naisesta ja miehestä, Eevasta ja Aadamista.
Syyn ja seurauksen logiikan rinnalla -
näytti kulkevan toisenlainen logiikka.
Minä nimittäisin sitä kunnioituksen logiikaksi, -
joka löytyy nimityksestä Eeva.
Aadam ja Eeva tässä surkeassa, surkuteltavassa tilassa -
eivät asettuneet toisiaan vastaan, -
vaan asettuivat ehdottomasti tukemaan toinen toisiaan.
Tämä on miehen ja vaimon oikea logiikka, -
oikea elämäntapa: kunnioitus.
Tämän kunnioituksen osoituksena Aadam antoi Eevalle, -
antoi vaimolleen nimityksen. Hän nimitti vaimonsa Eevaksi, -
kaiken elävän äidiksi.
Jos nyt annetaan äideille kunnianosoituksia, -
niin se on todella hienoa, mutta hieno oli tämä kunnianosoitus, -
minkä Aadam antoi vaimolleen. Hän sanoi: "Olet Eeva."
No, tämä ei ollut mikään tavallinen Eeva.
Tämä oli profetia koko ihmiskunnalle, profetia elämästä, -
profetia ihmiskunnan tulevaisuudesta, profetia toivosta.
Olet valo. Olet äiti.
Olet luomakunnan elävän äiti. Siitä elämä jatkui.
Tätä profeetallista elämää sitten syntyi.
Jumala oli käskenyt olla hedelmälliset ja täyttää koko maan.
Ei Jumala poistanut sitä, kun ihmiset lankesivat. Se jäi voimaan.
Tämä elämän profetia jäi kantamaan koko ihmiskuntaa.
Siitä kansakunnat tulivat ja ovat syntyneet.
Monet, monet äidit ovat sen jälkeen edustaneet elämän jatkuvuutta.
Te äidit olette -
elämän jatkuvuuden edustajat täällä ihmiskunnassa ja maan päällä.
Äiti on jotakin hyvin turvallista. Minä muistan oman äitini.
Vielä sanoisin sen, -
että kun Aadam antoi nimen 'elävän äiti', -
niin se tapahtui, ennen kuin heillä oli lapsia.
Naisilla on siis tämä äidillinen luonne.
Jossakin kolkassa elämääsi se on.
Sinä varmasti tunnistat sen. Me miehet emme voi sitä ymmärtää.
Teillä on se äidillinen ote elämään, -
äidillinen olemus teissä itsessänne sisäisesti.
Se on jotain, jota naisilla tulisi olla ja on myös seurakunnassa.
Seurakunnassa uskovat sisaret ovat kyllä kaikki eräänlaisia äitejä.
Olen huomannut sen. Muistan vielä oman äitini äidillisen luonteen.
Joskus näin pahaa unta ja heräsin yöllä -
ja kerroin nähneeni pahaa unta. Äiti tuli vierelle, -
pisti ehkä käden päälle ja köllötteli hetken, -
niin oli niin turvallinen ja hyvä olla.
Kaikki unet ja pahat häipyivät saman tien.
Se oli se äidin läheisyys.
Seurakunnassa tämä äidin läheisyys on erittäin merkityksellistä.
Se on teidän läheisyyttänne, rakkaat sisaret.
Jumalallista äitiyttä.
Näin tämä äitiys lähti liikkeelle.
Ei se jäänyt paratiisiin, vaan lähti liikkeelle sieltä -
ja tuli monessa kohtaa esille.
Siellä olivat tosiaan Saara, Raakel, Leea, Rebekka.
Siellä olivat Sippora, Elisabet ja Maria.
Jos näitä naisia tutkii Raamatusta, niin heistä voi tehdä havaintoja.
(Anteeksi) Olethan huomannut, että Raamatusta voi tehdä havaintoja?
Jos ei lue eikä tutki Raamattua, -
niin ei sieltä havaintoja voi tehdä.
Jos tutkii ja lukee sitä, niin sieltä voi tehdä havaintoja.
Näistä naisista voidaan tehdä monia havaintoja.
Niinpä kerrotaan 2. Mooseksen kirjan 2. luvussa: -
"Niin eräs mies, joka oli Leevin sukua, -
meni ja nai leeviläisen neidon.
Ja vaimo tuli raskaaksi ja synnytti pojan.
Ja kun hän näki, että se oli ihana lapsi, -
(Anteeksi nyt) salasi hän sitä kolme kuukautta.
Mutta kun hän ei voinut sitä enää salata, otti hän kaisla-arkun, -
siveli sen maapihkalla ja piellä, pani lapsen siihen -
ja laski sen kaislikkoon Niilivirran rantaan.
Ja lapsen sisar asettui taammaksi nähdäksensä, -
mitä hänelle tapahtuisi."
Olen kirjoittanut tähän: Ja kyllä tapahtuikin!
Raamattuun ei saisi lisätä, mutta olen sen lisännyt omaan tekstiini.
Mutta mikä havainto tässä on minusta tärkein, -
niin se on tämä äidin havainto.
"Ja kun hän näki, että se oli ihana lapsi, salasi hän..."
Eli tämä äidin katse. Äiti havaitsi Mooseksen.
Äiti havaitsi Mooseksen ihanaksi lapseksi.
Äidit havaitsevat lapsissaan erilaisia piirteitä muita enemmän.
Äiti havaitsee, äiti tietää, äidillä on omat äidin silmät.
Äidin silmät havaitsevat jotakin, jota muut eivät havaitse.
Äidillä on sellainen erikoinen havaintokyky.
Se on teidän valtavan hieno ominaisuutenne.
Näin nämä Raamatun naiset tulivat yksi kerrallaan Raamatun lehdillä.
Sitten tuli tämä, josta Hannukin jo luki ja mainitsi.
Eräänä päivänä seisoi Gabriel Marian edessä.
Luukas 1:26 puhuu tästä.
Elisabet oli saanut viestin.
Hän oli Raamatun mukaan -
luonnollisilta kyvyiltään kykenemätön saamaan lasta.
Hän oli silti tullut raskaaksi ja oli kuudennella kuukaudella.
Johannes Kastaja oli syntymässä.
Vielä mainittakoon, että Sakarja, Elisabetin mies, -
pappi Sakarja -
ei ollut tässä paljon mukana, kun hän oli tullut mykäksi.
Mitä varten hän oli tullut mykäksi? Hän ei uskonut.
Maria uskoi, mutta Sakarja ei uskonut.
Joku saarnasikin siitä, että Jumala mykisti Sakarjan, -
koska hän oli epäuskoaan lörpötellyt ympäriinsä koko ajan -
ennen Johannes Kastajan syntymää: "En usko. Luulisin kyllä, -
mutta en tiedä. Mahtaako pitää paikkansa...?"
Ei päässyt Sakarja lörpöttelemään, koska Elisabet uskoi, -
ja Maria uskoi ja lapsi syntyi. "...Jumala lähetti enkeli Gabrielin -
Galilean kaupunkiin, jonka nimi on Nasaret, -
neitsyen tykö, joka oli kihlattu Joosef nimiselle miehelle -
Daavidin suvusta; ja neitsyen nimi oli Maria.
Ja tullessaan sisälle hänen tykönsä enkeli sanoi: 'Terve, armoitettu!
Herra olkoon sinun kanssasi.' Mutta hän hämmästyi suuresti -
siitä puheesta ja mietti, mitä tämä tervehdys mahtoi tarkoittaa.
Niin enkeli sanoi hänelle: 'Älä pelkää, Maria; -
sillä sinä olet saanut armon Jumalan edessä.
Ja katso, sinä tulet raskaaksi ja synnytät pojan, -
ja sinun on annettava hänelle nimi Jeesus.
Hän on oleva suuri, ja hänet pitää kutsuttaman Korkeimman Pojaksi, -
ja Herra Jumala antaa hänelle Daavidin, hänen isänsä, valtaistuimen,
ja hän on oleva Jaakobin huoneen kuningas iankaikkisesti, -
ja hänen valtakunnallansa ei pidä loppua oleman.'"
Tämä Jeesus, Marian lapsi, ei jättänyt ketään äidittömäksi.
Tiedän, että kuulijoissani on varmaan orpoja siinä suhteessa, -
että ette ole koskaan nähneet äitiänne -
tai ette ole koskaan saaneet äidin päänsilitystä -
tai halia pahan unen jälkeen, kuten minä.
Tämä Herra Jeesus ei jättänyt ketään äidittömäksi.
Markus 3:31 sanoo: -
"Ja hänen äitinsä ja veljensä tulivat, -
seisahtuivat ulkopuolelle..." (Jeesus oli puhumassa. -
Ihmisiä tuli ja he paranivat, kun Jeesus rukoili.)
"...ja lähettivät hänen luoksensa kutsumaan häntä.
Ja kansanjoukko istui hänen ympärillään..." (Katos, ne istuivat. -
Tämä oli taas uusi havainto. Luulin niiden seisovan.)
"...ja he sanoivat hänelle..." (Ne olivat kuin hipit ringissä.)
"'Katso, sinun äitisi ja veljesi tuolla ulkona kysyvät sinua'.
Hän vastasi heille ja sanoi: 'Kuka on minun äitini, -
ja ketkä ovat minun veljeni?' Ja katsellen ympärilleen niihin, -
jotka istuivat hänen ympärillään, hän sanoi: -
'Katso, minun äitini ja veljeni! Sillä joka tekee Jumalan tahdon, -
se on minun veljeni ja sisareni ja äitini.'"
Jumalan tahto on sitten, mikä se on.
Tässä on aika tärkeä juttu, kun sanotaan, -
että ihminen voi tuntea äidin lähimmäisessään.
Ihminen voi tuntea veljessään/ sisaressaan tämän puuttuvan palikan -
jos joku kokee, ettei hänellä tätä ole.
Kukaan ei ole orpo Jumalan seura- kunnassa, Jumalan lasten yhteydessä.
Kukaan ei ole orpo, koska Jeesus sanoo näin: -
Nämä ovat minun veljeni, sisareni, äitini.
Jumalan seurakunnan yhteys tarjoaa siis tämmöisen lohdutuksen.
Eivät orvotkaan ole orpoja Jumalan seurakunnassa.
Sitten mitä on Jumalan tahdon tekeminen?
"Joka tekee Jumalan tahdon."
Mistä sen sitten ymmärtää, kuka tekee Jumalan tahdon?
Kun Maria synnytti Jeesuksen, josta äsken enkeli ilmoitti, -
niin enkelit ilmestyivät kedolla paimenien luo Betlehemissä.
Siellä enkelit lauloivat ja ylistivät: -
"Kunnia Jumalalle korkeuksissa, maassa rauha ihmisten kesken, -
joita kohtaan Hänellä on hyvä tahto."
Jumalan tahto on siis hyvä tahto, -
Jumalan tahto ihmisiä kohtaan ja Jumalan tahto on, -
että ihmisillä on hyvä tahto toisiaan kohtaan.
Eli se on Jumalan tahto. Joka tekee Jumalan tahdon, -
niin Jeesus sanoo, että tässä on minunkin äitini, -
isäni, veljeni, sisareni. Jumalan seurakunnan yhteys siis yhdistää -
erikoisella tavalla verrannollisesti ihan perheyhteyteen, -
Jumalan tahtoon. Jumalan tahto elää tässä yhteydessä.
No, palataan vielä tuohon, -
kun ihmiset olivat paratiisissa.
Kun ihminen rikkoi Jumalaa vastaan, -
niin hän sai karkotuksen ja rangaistuksen poistua -
sieltä paratiisin ihanuudesta.
Kun on äitienpäivä, niin monet ovat saaneet kukkia.
Minäkin lasteni äidin pöydälle vein aamulla kukan.
Monet äidit ovat siis saaneet kukkia, mutta ehkä kaikki eivät.
Minä palauttaisin mieliin tämän.
On se aika kadehdittavaa, kun Eeva heräsi paratiisissa ensi kerran -
ja näki sen kukkapaljouden. Oli paljon kukkia ja kauneutta.
Kaikkia värejä ja kauneutta. Enemmän värejä kuin Hannun lehdessä.
Värikästä, kaunista kaikkialla. Kun hän heräsi paratiisissa, -
niin hän siis näki kaiken kauneuden, mutta joutui luopumaan tästä.
Kuitenkaan Raamatun mukaan Jumala ei meitä ilman kukkia jättänyt.
Hän ei jättänyt meitä eikä unhoita luomaansa lasta, -
jonka Hän synnytti asuttamaan maailmaa.
Meille on Jumala monessa profeetallisessa yhteydessä -
ojentanut uudestaan kukkia. Mitä Jumala Pyhän Hengen kautta tuo, -
niin ne ovat Jumalan meille paratiisista ojentelemia kukkia.
Jumala haluaa myös teille ja sinulle, rakas äiti, ojentaa kukkia.
Ne kukat eivät kuihdu maljakossasi pöydällä, -
kun et muista panna vettä.
Jumalan kukat eivät kuihdu. Ne ovat kukkia iankaikkisuudesta.
Mitä nämä Jumalan rakkauden kukat sitten sinulle, hyvä äiti, ovat?
Se on.... Ne kukat...
Kun Jumala lähetti terveisiä paratiisista, -
niin äärimmäinen ja ehdoton terveinen paratiisista oli, -
kun Jumala lähetti Jeesuksen maan päälle -
tuomaan paratiisin kukkatervehdyksen.
Jeesus tuli maan päälle tuoden Jumalan tahdon, Jumalan Sanan, -
Jumalan siunauksen Jumalan lapsille maan päällä.
Hän tuli täyttämään Jumalan tahdon, sen, mitä profeetat ennustivat.
Sen, mitä kaikki odottivat.
Jumala lähetti Jeesuksen tuomaan sen meille.
Täydellisen siunauksen, ei epätäydellistä vaan täydellisen.
Ei vähän parantavaa, vaan kokonaan parantavaa.
Ei antamaan vähän syntejä anteeksi, vaan kaikki.
Ei vähän lohduttamaan, vaan lohdutta- maan koko sydäntäsi, elämääsi.
Jumala lähetti siis Jeesuksen.
Jumalan kukkalähetys lähetettiin Kristuksessa siunauksena tänne.
Kyllä piti tehdä, kuten kukalle tehdään. Piti varsi katkaista.
Se varsi piti paratiisissa katkaista ja nostaa maan päälle.
Varsi katkaistiin, kun Jeesus naulittiin Golgatan ristille.
Jumalan siunauksena ojentamat kukat joutuivat menemään tämän läpi, -
että Jeesus joutui kärsimään -
Golgatan ristin verisen kuoleman, -
katkeran häväistyksen.
Sitten Jumala nosti tämän kukan näkyviin.
Jeesus nousi kuolleista, ja ojennettiin kaikille kansoille.
Kukkalähetys taivaan paratiisista. Ei kai tämä runollisuus haittaa?
Joo, niin Jumala lähetti taivaan paratiisin kukat koko maailmaan.
Kaikille ihmisille, jotta he ottaisivat vastaan ihanan elämän -
ja ihanan siunauksen, jonka ihminen kerran menetti.
Jumala ei ihmistä unohtanut, vaan lähetti ainoan Poikansa, -
ettei yksikään Häneen uskova, ei yksikään ole unohdettu, -
et sinäkään, vaan Jumala lähetti sinulle kukkalähetyksen.
Se on Kristuksessa Jeesuksessa.
Jumala antoi Jeesuksen kuolla puolestasi, -
että kokisit tämän ihanuuden, kauneuden ja siunauksen, -
joka on lähtöisin Jumalan paratiisista.
Kun Jumala antoi Jeesuksen, Hän lähetti myös evankeliumin -
kastelemaan näitä kukkia.
Minulla on joskus kotona käynyt niin, -
että kun ei muista kastella, niin käpristyvät ja pitää heittää pois.
Jos muistaa kastella, niin kyllä elävät.
Uskovaisilla on samalla tavalla. Ilman kastelua alkaa kuihtua.
Jos on kuihtuneita kukkalähetyksiä, -
niin nyt olisi aika antaa vähän vettä. Eikö niin?
Mitä se vesi on? Se on Pyhän Hengen siunausta.
Profeetta Jooel sanoo näin: -
"Näitten jälkeen minä olen vuodattava Henkeni kaiken lihan päälle, -
ja teidän poikanne ja tyttärenne ennustavat,..."
Hyvät äidit, teidän poikanne ja tyttärenne ennustavat!
Meidän perheessä ennustetaan. Poikanne ja tyttärenne ennustavat.
"...vanhuksenne unia uneksuvat, nuorukaisenne näkyjä näkevät.
Ja myös palvelijain ja palvelijattarien päälle -
minä niinä päivinä vuodatan Henkeni.
Minä annan näkyä ihmeitä taivaalla ja maassa:
verta ja tulta ja savupatsaita; aurinko muuttuu pimeydeksi ja kuu vereksi, -
ennenkuin Herran päivä tulee, se suuri ja peljättävä."
Sitten tulee tämä valtava juttu: "Ja jokainen, -
joka huutaa avuksi Herran nimeä, pelastuu."
Siis, joka kääntyy Herran puoleen, joka katuu syntejään, -
ottaa Jeesuksen vastaan, niin kaikille on kukkalähetys.
Sinulle soi ovikello. Se on taivaallinen lähetti.
Sinulle on kukkalähetys tulossa.
Oletko huomannut, tiennyt, havainnut? Sinulle on kukkalähetys!
Se on taivaallinen kukkalähetys.
Jumala lähettää sinulle siunauksen -
paratiisin kauneudesta, taivaan ihanuudesta.
Niin, Hän lähettää Pyhän Henkensä.
Jos elämäsi on kuivettunut kukka, -
niin sehän virkoaa eloon, kun se saa tätä elämän vettä, -
jota Jumala antaa Kristuksessa.
Taivaallinen elämän vesi on ihmeellistä vettä.
Viime kerralla muistaakseni mainitsin siitä, -
kun meillä oli kokoussarjat Afrikassa.
Valtavasti ihmisiä tuli rukoiltavaksi, -
ja ihmisiä tuli uskoon ja pelastui ja myös täyttyi Pyhällä Hengellä.
Niinpä siellä oli eräs nainen, äiti, -
joka oli katolisen kirkon jäsen, -
mutta ei ollut kokenut pelastusta. Kun hän koki pelastuksen, -
niin hän myös täyttyi Pyhällä Hengellä. Sen jälkeen hän meni kotiin, -
jossa hänellä oli erittäin sairas lapsi.
Siis äitiys ei välttämättä aina ole tuonut...
Jos se tuo ilon hetken, niin se voi tuoda myös valtavia murheita -
ja valtavia haasteita.
Tämä haasteiden äiti täyttyi Pyhällä Hengellä.
Jumala kosketti häntä. Hän meni sairaan lapsen luo -
ja pani kätensä lapsen päälle. Lapsi tuli terveeksi.
Ei sen äidin rakkauden tähden, -
vaan Kristuksen rakkauden tähden, joka oli häneen vuodatettu.
Kristuksen rakkaus vuodatettiin pieneen lapseen, joka parani.
Äidinkin murhe väistyi sillä kertaa.
Äiti oli odottanut koko päivän kirkon ovella kiittääkseen, -
mutta mitäs meitä ihmisiä kiittelemään.
Silti olisi ollut mukava hänet tavata ja jutella hänen kanssaan.
Minulla oli muuta menoa enkä tiennyt hänen odottaneen -
kertoakseen tästä ihanasta tapahtumasta.
Siellä tapahtui myös sellaista, että siellä oli ihmisiä -
kokousalueella kuuntelemassa. Ne olivat rukouksessa, -
ja tapahtui näitä parantumisia paljon. Ihmisiä parantui.
Jumala kosketti heitä. He olivat jättäneet kainalosauvoja kentälle.
Mitä tapahtui kainalosauvojen jättämisen jälkeen?
Ne tietysti tulivat kertomaan siitä -
ja veivät jopa kokousilmoituksia muualle, -
ja ihmiset saivat kokea ihmeellistä terveyttä.
Merkityksellistä ja tärkeää oli, että ihmiset jättivät ne sauvat.
Näkisin, että nyt on hirveän tärkeää, -
millaisia kainalosauvoja ihmisillä on.
Minusta se oli aika... On epätoivon ja murheen äitejä.
En oikeastaan voi sivuuttaa myöskään sitä, -
että tänä aikana on äitejä, jotka ovat syvän murheen äitejä.
Millä tavalla syvän murheen äitejä?
On olemassa lainsäädäntöä, -
johon ihmiset alkavat turvata kuin kainalosauvaan.
Miten se tapahtuu? No, kun ihmiset -
ovat epätietoisia, mitä pitäisi tehdä.
Minä puhun nyt abortista.
On äitejä, jotka eivät tiedä, mitä sen asian kanssa tekisivät.
On käynyt elämässä niin, ehkä nuorena, -
että on ollut abortti.
Miten sitä voisi perustella?
Uskon, että se on valtava tahra -
tai asia, joka on jäänyt mieleen ja ajatuksiin, -
eikä siitä tahdo päästä eroon.
Mistä siihen saisi sitten tukea? Kuten Hannu alussa sanoi, -
on olemassa lainsäädäntöä, -
joka on jumalatonta ja Raamatun vastaista.
Lainsäädännöstäkin voi ihminen ottaa kainalosauvan.
Mitäs, minähän voin tehdä, kun laki sallii.
Sen voi tehdä, kun laki sallii. Se on laillista. Ei se niin mene.
Se on kainalosauva, ja se pitää jättää sinne kentälle.
Pistä pois kainalosauva ja turvaudu Jumalan lakiin.
No, sanon vielä toisen kainalosauvan.
Laki on yksi kainalosauva, jota voidaan käyttää väärin.
Minä kunnioitan suuresti lakia ja haluan kunnioittaa sitä, -
mutta aborttilaki tahraa äitiyttä.
Se tahraa Jumalan antamaa suurta ihmeellistä siunausta.
Elävän äiti, elävän äiti. Se tahraa sitä.
No, on olemassa toinen vastaava. Politiikka.
No, miten minä sitä voisin sitten perustella?
No, jouduin joskus aikanaan Moskovassa -
mafian kanssa napit vastakkain.
Siellä minua vaadittiin tekemään lainvastaista.
Minä sanoin, etten kyllä suostu tuohon.
Minä en suostu rikkomaan lakia, niin mafia sanoi, -
että tämä on politiikkaa.
Tämä asia tehdään politiikan mukaan eikä lain mukaan.
Politiikka tahtoo helposti ylittää lainsäädännön.
Lainsäädäntö ei ole mitään, kun politiikka astuu riveihin.
Sen takia en kauheasti ihannoi politiikkaa.
Politiikalla tehdään niin paljon väärää ja rikotaan lakia.
Jumala armahtakoon meitä kainalosauvauskovaisia.
Uskonto on kainalosauva. Näin on uskonnollinen tapa.
Näin on meidän tapamme ollut aina.
Voimme uskonnon puitteissa toimia näin.
Meillä on tämmöinen sakramentti. Anteeksi tuo sana.
En nyt sitä tarkoita. Kyllä tiedän, mikä sakramentti on.
On olemassa kainalosauvoja, joihin ihmiset nojaavat -
ja ovat Jumalan tieltä harhateille menossa.
On olemassa kainalosauva nimeltä yleinen mielipide.
Koska yleinen mielipide on sitä mieltä, niin minäkin voin.
Kun kaverikin tekee näin, niin minäkin, -
vaikka kysymys on Jumalan lain rikkomisesta, -
Raamatun hengen rikkomisesta.
Ikävä kyllä kainalosauvat pitäisi nyt jättää pois. Niin.
Kainalosauvat jätetään pois, kun rukoilemme.
Rampautuneet äidit, rampautuneet isät -
voivat vapautua näistä hengellisistä kainalosauvoista.
Ei tarvitse olla rampautunut, koska Jumala lähetti Jeesuksen kuolemaan,
olemaan meille tuki ja turva.
Ei tarvita yhtäkään kainalosauvaa. Ei toden totta, -
koska Jumala pitää pystyssä, tukee, antaa sinun seisoa.
Hän antaa sinun kasvaa ja kukoistaa.
Sinussa alkaa tämä paratiisi- elämä kukoistaa.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare