Te kuulo- ja näköyhteydessä olevat, Jumala siunatkoon teitä -
aivan mittaamattomalla tavalla!
Niin, palaan samoihin maisemiin kuin viimeksi puhuessani täällä.
En kuitenkaan puhu samasta asiasta tai ihan samasta aiheesta, -
mutta haluan palata sinne ja lukea Heprealaiskirjeen 11. luvusta.
Minulla on tällainen lunttilappu, jossa on muutamia raamatunpaikkoja.
Luetaan siis täältä Raamatusta -
Heprealaiskirjeen 11. luvusta, alkaen jakeesta 8: -
"Uskon kautta oli Aabraham kuuliainen, -
kun hänet kutsuttiin lähtemään siihen maahan, -
jonka hän oli saava perinnöksi, ja hän lähti tietämättä, -
minne oli saapuva.
Uskon kautta hän eli muukalaisena -
lupauksen maassa niinkuin vieraassa maassa, asuen teltoissa -
Iisakin ja Jaakobin kanssa, jotka olivat saman lupauksen perillisiä;
sillä hän odotti sitä kaupunkia, jolla on perustukset -
ja jonka rakentaja ja luoja on Jumala.
Uskon kautta sai Saarakin voimaa suvun perustamiseen, -
vieläpä yli-ikäisenä, koska hän piti luotettavana sen, -
joka oli antanut lupauksen. Sentähden syntyikin yhdestä miehestä,
vieläpä kuolettuneesta, niin suuri paljous, kuin on tähtiä taivaalla -
ja kuin meren rannalla hiekkaa, epälukuisesti."
Ei nyt niin epälukuisesti, kun Jumala tietää hiustemme määränkin, -
mutta kuitenkin niin paljon, ettei voi ihminen käsittää.
Äärettömyyksien Jumala antoi meille äärettömyyksien lupauksia.
"Uskossa nämä kaikki kuolivat eivätkä luvattua saavuttaneet..."
Otin silmälasit pois, että näen paremmin.
Minulla on likinäkö, niin näen lähelle paremmin ilman laseja.
"...vaan kaukaa he olivat sen nähneet ja sitä tervehtineet -
ja tunnustaneet olevansa vieraita ja muukalaisia maan päällä.
Sillä jotka näin puhuvat, ilmaisevat etsivänsä isänmaata.
Jos he olisivat tarkoittaneet sitä maata, josta olivat lähteneet, -
niin olisihan heillä ollut tilaisuus palata takaisin; -
mutta nyt he pyrkivät parempaan, se on taivaalliseen.
Sentähden Jumala ei heitä häpeä, -
vaan sallii kutsua itseään heidän Jumalaksensa; -
sillä hän on valmistanut heille kaupungin."
Tällainen oli tämä Aabrahamin kohtalo.
Hän lähti tietämättä, minne oli tulossa.
Vain kaukaa hän sai tervehtiä sitä maata ja kaupunkia, -
minne hän oli matkalla, päämääräänsä ja tavoitettaan.
Hän näki vain tavoitteen. Hän ei päässyt sitä eläessään näkemään.
Aabrahamin näkemys oli kuitenkin valtava siunaus koko maailmalle, -
koska sitä kautta siunaukset ovat tulleet meille.
Mikä Aabrahamilta jäi saavuttamatta, -
on meille paljon paremmin saavutettavissa. Mitä se tarkoittaa?
Samassa Heprealaiskirjeessä sanotaan tästä toivosta: -
Hepr. 6:19: "Se toivo meille on ikäänkuin sielun ankkuri, -
varma ja luja, joka ulottuu esiripun sisäpuolelle asti, -
jonne Jeesus edelläjuoksijana meidän puolestamme on mennyt, -
tultuaan ylimmäiseksi papiksi Melkisedekin järjestyksen mukaan, -
iankaikkisesti." Jeesus on siis lähetetty meille, -
ja Hän oli edelläjuoksija ollessaan maan päällä.
Hän saavutti sen, mitä Aabraham yritti tavoitella, -
mutta ei saavuttanut. Jumala lähetti Jeesuksen saavuttamaan sen, -
mitä Aabraham tavoitteli. Tässä sanotaan niin mukavasti, -
että Jeesus meni sinne taivaalliseen pyhään. Miten?
Hän meni edelläjuoksijana. Jeesus juoksijana meni sinne, -
ja me yritämme täällä kömpiä eteenpäin, kontata sinne.
Kunpa minä mato pääsisin vielä edes yhden loikkauksen ryömimään!
Jeesus meni edelläjuoksijana ja haluaa, -
että me olemme Hänen perässä- juoksijoitaan. Eikö niin?
Meidän pitää siis piristyä tässä uskonelämässämme.
Jeesus haluaa meidän ottavan Hänestä esimerkkiä.
Me katsomme Häntä, joka on mennyt perille ja löytänyt maalin. Aamen.
Joo, me vaan olemme täällä vielä kilparadalla.
Meidän ei tarvitse olla ryömijöitä. Me olemme näet juoksujoukkueessa.
Vaikka matkantekomme on hidasta inhimillisessä ajassa, -
niin hengessämme se ei ole hidasta. Me edistymme koko ajan.
Edistymme koko ajan uskossa Kristukseen. Usko kasvaa ja lisääntyy.
Saavutamme Jumalan antamia päämääriä yksi toisensa jälkeen.
Jumala kasvattaa, nostaa ja kantaa meitä kohti... Yhtenä päivänä -
saavutamme maalin! Valtavaa!
Siis isänmaan, jota Aabrahamkin etsi.
No, miten me tämmöiset, kun emme oikein pärjää tässä?
Vaelluksemme on aika heikkoa, ja tulee näitä epäonnistumisia.
Jotkut eivät ikinä ainakaan myönnä epäonnistuneensa, -
mutta jokaisella epäonnistumisia on.
Emme oikein osaa tätä hommaa, niin kuin toivoisimme.
Israelilaisetkin aikoinaan toivoivat olevansa niin hurskaita, -
mutta epäonnistuivat hurskaudessa, joka meni tekopyhyyteen.
Oma hurskautemme ja yrittämisemme helposti johtaa tekopyhyyteen.
Emme saa olla tekopyhiä, vaan meidän pitää olla -
suorassa yhteydessä Jeesukseen joka hetki koko ajan.
Kun olemme Jeesukseen yhteydessä, siihen ei mahdu tekopyhyyttä.
Eikö niin? No, tekopyhyys vallitsi, -
ja uskonnollisuus valtasi silloisen Israelinkin.
Jeesus tuli sinne ja näytti tietä, tätä juoksurataa, -
miten taivaan valtakuntaan juostaan.
Jumala ei jätä tätä työtään kesken meidän kohdallamme.
Mehän jätämme aina kesken. Me yritämme jotain rakentaa -
emmekä oikein näe, mikä siitä tulee vai tuleeko mitään.
Ja jos vielä joku ulkopuolinen epäilee, ettei siitä mitään tule.
Aikoinaan Vilho Soini täällä kertoi, kun hän teki pöydän.
Se on nyt kuulemma saunan eteisessä, kun ei kelvannut muualle.
Kun Jumala tekee jotain, Hän vie työnsä loppuun ja valmiiksi.
Eikö niin? Ei Hän jätä työtään kesken, vaikka mehän emme näe.
No, kun katselen ystäviä - ruudun taakse en näe -
niin voi kamala, miten vajavaista porukkaa!
Ja kun te katsotte minua, niin samat sanat!
Mutta kun Jumala katsoo teitä ja minua, niin Hän näkee jo valmiin.
Tuostakin tulee! Nyt se on vähän epämuotoinen, -
mutta kyllä siitä tulee vielä täydellinen. Nii-in.
Sinusta tulee täydellinen Kristuksessa, koska sinä olet Kristuksessa.
Täällä sanoo Paavali Filippiläiskirjeessä:
"Minä kiitän Jumalaani, niin usein kuin teitä muistan, -
aina kaikissa rukouksissani ilolla rukoilen teidän kaikkien puolesta, -
kiitän siitä, että olette olleet osallisia evankeliumiin -
ensi päivästä alkaen tähän päivään saakka, varmasti luottaen siihen, -
että hän, joka on alkanut teissä hyvän työn, -
on sen täyttävä Kristuksen Jeesuksen päivään saakka."
Jumala ei siis jätä kesken työtään kohdallasi.
Vaikka me olisimme kuinka epäonnistuneita, -
niin Jumala ei jätä työtään kesken. Hän vie aloittamansa päätökseen.
Jumala on kaukonäköinen.
Jumala jaksaa aloittaa. Alussa on kuin savenvalaja.
Sisar, sinä puhuit kerran savenvalajasta.
Kun työ meni pilalle, niin savenvalaja teki aina uuden.
Jumala jaksaa aloittaa ja tehdä uutta.
Katsomme hiukan tätä lukemaani Aabrahamin vaellusta.
Hän lähti sinne päämäärätietoisesti nähden sen vain tavoitteena.
Hän lähti Kaanaanmaahan ja tullessaan sinne, -
niin Raamattu kertoo, että siellä tuli nälänhätä.
Sehän tarkoittaa, että saavuttuaan Jumalan lupaamaan maahan -
Aabraham ensimmäiseksi koki suuren pettymyksen.
Ei siellä ollut mitään, mitä hän oli odottanut.
Ei hän löytänyt mitään hyvää tai parempaa, -
koska hän oli lähtenyt Kaldeasta, -
jossa kaikki oli valtavan hyvin. Oli korkea sivistys jne.
Hän oli lähtenyt Kaanaanmaahan, ja siellä tuli nälänhätä.
Hän pakeni nälänhätää Egyptiin. Loot joukkoineen oli mukana.
He menivät siis Egyptiin, jossa oli valtavan hyvä elintaso.
Siellä oli rehevää ja viljavaa, ja he pärjäsivät sen nälänhädän yli.
Ehkä Aabrahamille olisi voinut tulla kiusaus jäädäkin Egyptiin, -
mutta hän kuitenkin ymmärsi Jumalan kutsun mennä Kaanaanmaahan -
ja hän palasi sieltä Kaanaanmaahan. He palasivat Lootin porukan kanssa.
Ainakin Lootille jäi mieleen Egyptin hienot ja viljavat maisemat.
Kun he tulivat Kaanaanmaahan, niin kyllähän he näkivät -
Jordanin laaksossakin vähän samanlaista kuin Egyptissä.
Mitä siellä sitten tapahtui, kun he olivat asettuneet Kaanaanmaahan?
Raamatun mukaan he olivat tulleet aika rikkaiksi.
Näyttää, ettei rikkaus tuottanut Aabrahamin ja Lootin välille onnea.
Kyllähän me oletamme, että rikkaana olisimme onnellisia.
Mutta kuinka kävikään? Nämä rikkaat miehet tulivat onnettomiksi, -
kun ne tulivat Kaanaanmaahan. Miksi he tulivat onnettomiksi?
Tuli riita. Eivät rikkaat pystyneet olemaan sovussa keskenään.
Rikkaitten miesten paimenet alkoivat nahistella laidunmaista, -
ja siksi Aabraham katsoi parhaaksi, -
että hänen ja Lootin olisi parempi lähteä erilleen.
Kun Aabraham oli Jumalan profeetta -
ja Jumalan koulua käynyt, niin hän ei pyrkinyt etuilemaan.
Joskus me ihmiset pyrimme etuilemaan - jotkut harvat.
Mutta jotkut siis pyrkivät etuilemaan, Aabraham kuitenkaan ei.
Hän sanoi Lootille, että kun meidän täytyy erota, -
niin jos sinä menet itään, niin minä menen länteen.
Jos sinä menet oikealle, niin minä vasemmalle.
Minulle käy se, mikä sinulle sopii. Hän ei alkanut etuilla valinnassa.
No, Loot katsoi ja mietti. Egyptissä oli hienoa.
Jordanin laaksossa on vähän samanlaista.
Hän oli sydämessään kiinnittynyt tähän.
Niin hän ajatteli mennä samaa rataa ja valitsi Jordanin laakson.
Mutta mitä Loot silloin teki? Hän etuili.
Joskus oli semmoinen juttu, kun oli kaksi lasta -
ja kaksi erikokoista karkkia. Kum- paakin pyydettiin ottamaan ensin.
Kumpikaan ei halunnut. Oli opetettu että ensimmäinen ottaa pienemmän.
Kumpikaan lapsista ei siis halunnut ottaa ensin.
Kun Loot katseli sitä ympäristöä, -
niin hänellä kyllä petti moraali tai mikä se nyt olikaan.
Hän ajatteli ottaa siitä edun -
ja valitsi menon Jordanin laaksoon.
Sitten hän lähti, mutta mitä tapahtui?
Kun Loot teki etuiluratkaisun, niin Jumala ei ilmestynyt Lootille.
Kun Aabraham taas teki uskonratkaisun -
ja antoi etusijan Lootille, niin Jumala ilmestyi Aabrahamille.
Heti sen jälkeen, kun Loot lähti, niin Jumala ilmestyi Aabrahamille.
Miten Jumala ilmestyi? Jumala pyysi häntä katsomaan ympärilleen.
"Kaiken näkemäsi saat perinnöksi. Kaiken tämän sinulle annan. -
Mene ja kulje tätä maata ristiin rastiin, edestakaisin."
Näin Aabraham sai -
siitä ratkaisustaan siunauksen.
Hän oli päättänyt antaa -
etusijan veljelleen ja sai siitä siunauksen.
Etuilija ei saanutkaan siunausta, -
vaikka oli lähtenyt oikein siunauksen perään, saattamaan siunausta.
Aabraham saisi siis pärjätä täällä. Näin ei käynyt, -
vaan siunaus tuli Aabrahamille. Viimeksi kerroimme, -
kuinka Aabraham asettui Mamren tammistoon -
ja kuinka siellä Makpelan luolassa vieläkin on -
Aabrahamin ja hänen sukunsa hauta - tai ainakin Saaran ja Rebekan.
No, kun Aabraham oli tässä tilanteessa, -
niin kävi niin, että hän kävi pelastamassa Lootin -
kidnappaajan kynsistä. Vihollinen oli tullut -
ja vienyt koko Lootin porukan, ja Aabraham kävi hänet vapauttamassa.
Sitten Jumala ilmestyi Aabrahamille vielä uudestaan ja kertoi, -
että oli paha juttu, kun Lootin Sodoma ja Gomorra olivat -
niin pahassa huudossa, että ne hävitetään.
Jumala halusi pelastaa Lootin -
ja meni hakemaan hänet enkelien voimalla pois sieltä -
Sodoman kaupungista, ennen kuin tuho tuli sinne.
Hän myös sanoi, että kun Loot lähtee Sodomasta, -
niin hän ei saa enää katsoa taakseen, vain eteenpäin.
Jos taakseen katsoo, muuttuu suolapatsaaksi.
Niin siinä sitten kävikin. Se on aika jännää maastoa nykyäänkin.
Koko Kuolleenmeren ympäristö on yhtä suolapatsasta.
Lootin vaimo oli lyhytnäköinen, -
ei ollut kaukonäköinen, kuten Aabraham.
Minä olen likinäköinen, mutta Aabraham oli kaukonäköinen.
Hän saattoi ilman silmälaseja nähdä kauas.
Minä tarvitsen siihen silmälasit, mutta Aabraham näki kauaksi.
Hän näki tulevaisuuteen, inhimillisyyden rajojen ulkopuolelle.
Hän näki iankaikkisuuteen asti.
Lootin vaimo tässä tilanteessa -
sai tämän ikävän kohtalon.
Hän ei voinut nähdä eteen. Hän voi nähdä vain sen, -
mitä hänellä itsellään oli.
"Voi, minulla oli siellä kissa ja koira ja mitä kaikkea.
Ompelukset jäivät Sodomaan. -
Uudet, juuri saadut kangaspuut jäivät sinne."
Mutta he lähtivät pois.
Loot meni poispäin ja vielä matkalla neuvotteli Jumalan kanssa -
helpompia - sanoisiko epäuskon ratkaisuja -
reitilleen. Lootin vaimo katsoi taakseen, ja huonosti siinä kävi.
No, meillä on joskus tilanne, jolloin ei kannata palata takaisin.
Silti usein on myös mahdollista palata taaksepäin.
Uskovaisille se on valtavan suuri siunaus, että voi palata.
Ihminen, joka on ollut joskus terve ja sairastunut, -
niin sille on paluutie Kristuksen kautta.
On paluu esimerkiksi sairaudessa.
Minulle on tapahtunut paranemisia ihan yliluonnollisesti, -
mutta olen joutunut aika paljon käymään lääkärilläkin.
En pahoittele sitä, jos joku käy lääkärillä, mutta Jumala parantaa.
Jos käsi katkeaa, niin lääkäri pistää vain lastan, -
ja se paranee jollain muulla konstilla kuin lääkärin toimenpiteellä.
Se luutuu. Jumala on antanut luonnollisen paranemismekanismin -
ja voi sitäkin nopeuttaa.
Joskus tapahtuu paranemisia nopeammin kuin olisi uskonut.
On myös parantumisia, joita ei olisi pitänyt luonnollisesti tapahtua.
Jumala siis parantaa. Jeesus Kristus on parantaja.
Ajallaan Hän tekee, kun uskomme ja luotamme Häneen.
Voi saada mennyttä takaisin.
Nämä Raamatun paranemis- kertomukset ovat valtaisia todistuksia.
Eräs todistus on synagogassa ollut kumaraan painunut nainen.
Häntä oli heikkouden henki vaivannut -
jo - olikohan 18 vuotta.
Siellä oli sitten tilanne, -
jossa häntä seurattiin ja tarkkailtiin, -
mitä hänelle voisi tapahtua tai mitä oli meneillään.
Kun hän tuli Jeesuksen luokse...
Itse asiassa haluaisin vielä ennen tätä kertoa jotain.
Siis Jumala on varannut ja kutsunut meitä taivaallisiin.
Tässä kutsussa taivaallisiin -
nämä maalliset menevät vähän mustavalkoisiksi.
Kun Aabraham katseli sitä tulevaa iankaikkista kotoaan, -
mitä hän saattoi nähdä, niin minusta tuntuu, -
että hän näki aika mustavalkoisena, mitä maassa oli -
ja mitä maassa voi saavuttaa. Minulle tuli mieleen, -
kun rakas pastorinne Mikko Hursti aikanaan...
Olimme Mikon kanssa hyvää pataa. Teimme kadulla paljon töitä.
Pistimme ihmisten selkään Jeesus- tarroja.
Emme oikein muuten osanneet kirkastaa evankeliumia.
Läiskimme joka puolelle Jeesus-tarroja, -
joita ostimme läjän kristillisestä kaupasta.
Ratikassa panimme ihmisten selkään ja olimme muina miehinä.
Onneksi ne eivät heti huomanneet. Olisi käynyt meille aika hullusti.
No, Mikon kanssa olimme tässä ja ajattelimme, -
että kun minä olen Outokummusta, mennään sinne pitämään kokouksia.
Menimme Outokumpuun sinne minun kotimökilleni.
Siellä on vanha kouluni, jossa olen kouluni käynyt.
Menimme kouluun pyytämään, saammeko pitää kokouksia.
Hetihän saimme. Kaikki siellä minut tunsivat.
Kiersimme sitten luokat ja pidimme kokouksia.
Siellä minulle selvisi tämä minun herätysliikkeeni.
Kun uskontotunti oli jossain, -
menimme sinne vanhan uskonnon- opettajani luo pitämään kokousta.
Se entinen opettajani sanoi: "Hyvät oppilaat, -
te olette nyt saaneet kuulla pietististä herätystä."
En vieläkään tiedä, mikä on pietisti, mutta olen kuulemma pietistinen.
No, hauskaa se oli. Meillä on kyllä hyvät välit opettajan kanssa.
Pidimme siellä siis kokouksia.
Meille tuli myös kirkon nuoriso- työntekijän kanssa hyvä yhteys.
Sitten pyysimme rehtorilta, että jos pitäisimme iltatilaisuuden -
siellä koulun ruokasalissa, ja totta kai saimme pitää.
Vähän hämmästyimme, kun sali tuli illalla ihan täyteen porukkaa.
Raput olivat täynnä istuvia nuoria, koululaisia.
Vedimme siinä herätyskokousta.
Kun kaikki halusivat tulla uskoon, niin mietimme, miten...?
Olimme tottuneet ottamaan ihmiset yksi kerrallaan ja rukoiltiin.
Vähän joskus ravistettiinkin noin, mutta nyt oli niin paljon.
Meillä oli pitkät pöydät ja pöytien vierellä penkit, -
niin me rukoilimme pöytä kerrallaan.
Sitten tuli varmaan aika iso...
mutta emme oikein osanneet niitä opettaa sitten.
Me rukoilimme niitten ihmisten puolesta, -
ja sitten ne jäivät sinne kaikki. Ei niitä sen kummemmin huomioitu.
Olimme siinä vain vähän aikaa ja lähdimme Helsinkiin.
Pidimme Polvijärvelläkin kokoukset samalla reissulla -
ja menimme sitten Helsinkiin. Jälkeenpäin kuulimme, -
että siellä kokouksessa olleet ihmiset, -
jotka meistä tulivat uskoon ja pelastukseen, -
olivat tulleet epätoivoon.
Ne eivät ymmärtäneet, mitä voisi tehdä.
Jotenkin heille tuli kysymys, eikö se riitäkään, -
mitä he ovat tähän asti pitäneet uskonelämänä?
Eikö tämä heillä oleva normaali kristillisyys riitäkään?
Kun meidät on kutsuttu juoksemaan taivaallisiin, -
niin eihän se riitä. Eikö niin? Ei uskonnollisuus ja uskonto riitä, -
jos on kutsuttu taivaallisiin. Ei maallinen riitä, -
jos on matkalla taivaallisiin. Eikö niin?
Sitten toivon mukaan nuoret saivat opastusta, -
että olemme matkalla taivaallisiin.
Miksi tyytyä maallisiin, kun on taivaallisia tarjolla?
Miksi tyytyä maallisiin lupauksiin, -
kun on taivaalliset lupaukset tarjolla?
Näin siinä sitten kävi, että kuulimme myöhemmin, -
että se kirkon nuorisotyöntekijä oli salaa käynyt jopa kasteellakin.
Kyllä ihmiset siis tulivat kosketetuiksi.
Vaikka ne jäivät meiltä hoitamatta, niin Jumala kyllä hoiti niitä.
Niistä tuli varmaan monin tavoin -
taivaan matkalaisia ja kilpajuoksijoita.
No, äsken aloin puhua siitä, kun Jeesus oli synagogassa -
ja siellä oli menossa meininki.
Siellä oli -
virkamiehiä tai -naisia, mitä lienevät olleet.
Ne katselivat sitä naista, joka tuli synagogaan säännöllisesti -
kumarassa, koukussa köpötteli.
He katselivat, parantaako Jeesus tämän naisen sapattina.
He tiesivät Jeesuksen parantavan sairaita, -
ja nainen oli tullut synagogaan tullakseen terveeksi, -
että Jeesus koskettaisi. Hän lähestyi Jeesusta -
ja Jeesus kutsui häntä luokseen.
Nämä tekopyhät siinä katselivat ja ihmettelivät, -
meinaakohan se nyt parantaa sapattina.
Jeesus sanoi, että johan on kumma, -
että he vievät härät ja aasit juomaan sapattina, -
ja tätä naista ei olisi saanut vapauttaa sapattina, -
kun hän oli ollut 18 vuotta vankina sairautensa kanssa.
Nämä tekopyhät pystyivät tarjoamaan tälle naiselle samaa evankeliumia, -
kuin aasille. Ei yhtään enempää! Saman verran eikä sitäkään!
Aasinkin veivät juomaan, mutta tälle naiselle eivät olisi suoneet, -
että hänen tervehtymistään rukoillaan.
Olen nähnyt ihmisten parantuvan Jumalan armosta. Kyllä olen nähnyt.
Olemme kuulleet todistuksia, että Jumalan armosta parantuu.
Voi että! Nämä eivät olisi antaneet rukoilla rakkaan naisen puolesta!
Vaikka olivat niin lempeitä ja miellyttäviä, -
että aasiakin silittivät ja antoivat ämpärillä vettä - sapattina!
Mutta naista ei voinut sapattina parantaa.
He tarjosivat siis huonompaa evankeliumia naiselle -
kuin aasille. Aasille tarjottiin parempaa evankeliumia.
Siksi meidän ei tarvitse tyytyä -
maalliseen, uskonnolliseen evankeliumiin, -
kun meillä on taivaallinen Jeesuksen meille tuoma evankeliumi.
Ihan, mitä Aabraham katseli, sitä voimme katsella Jeesuksessa.
Jeesus tuli maan päälle ja toi meille evankeliumin -
ja siunauksen ja Pyhän Hengen.
Hän antoi lupauksen, että meidät kastetaan Pyhällä Hengellä, -
ei kauan näitten päivien jälkeen. Teidät kastetaan Pyhällä Hengellä.
Pyhässä Hengessä meillä on valtaisa siunaus.
Mitä siinä on? Siinä on taivaalliset näkymät.
Saamme nähdä asioita, -
joita ei luonnollinen uskonnollisuus täytä.
Älkää ymmärtäkö väärin. On hyvä, että on edes uskonto -
ja uskonnoksihan tätä kutsutaan, kun olemme uskossa. Eikö niin?
Minä nyt vähän karrikoin tätä, että tämä asia tulee selväksi.
Kai se tulee selväksi, että ei riitä mikään -
sanoisiko omavoimaisuus, -
kun on saatavissa taivaallinen voima.
Joo, eikä riitä oma viisaus, kun on saatavissa taivaallinen viisaus.
Olemme saaneet tämän Pyhän Hengen kautta -
Jeesuksessa Kristuksessa.
Kun Jeesus lähti, ei Hän jättänyt opetuslapsia yksin, -
kuten me Mikon kanssa ne ihmiset Outokummussa.
Jeesus lupasi lähettää toisen puolus- tajan olemaan heidän kanssaan.
Niin, Jeesus lähetti sielunhoitajan, -
joka antaa meille opetusta joka asiassa, kaikessa elämässämme, -
jos olemme rukouksessa ja Häneen yhteydessä.
Näin siinä kävi, että Jeesus lähetti.
Hän on pitänyt sanansa ja nyt meillä on Jumalan Pyhä Henki, -
jossa meillä on näkymät sinne, minne Aabraham tavoitteli nähdä.
Nyt se on lähempänä. Taivasten valtakunta on tullut lähelle.
Aabraham ja Saara vain kaukaa tervehtivät sitä valtakuntaa, -
mutta kun Jeesus tuli, Hän sanoi sen tulleen lähelle.
Ystävä, taivasten valtakunta on lähellä.
Se on lähellä sinua, missä lienetkin. Se on lähellä minua.
Jeesus on valmis sinut pelastamaan, nostamaan, kantamaan, -
ja antamaan uutta voimaa joka hetkeen.
Tässä koronatilanteessa Jeesus on lähellä, auttaa, -
nostaa, kantaa, ei jätä sinua yksin.
Jos maailma ja ystävät jättävät sinut yksin, Jeesus ei jätä.
On parempi olla yksin tässä ajassa jos sikseen tulee, -
kuin jäädä iankaikkisuudessa yksin. Ota Jeesus vastaan, -
niin et ole yksin tässä ajassa etkä iankaikkisuudessa.
Ota Hänet vastaan, niin sinulla on jotain, -
mikä kantaa elämääsi aina ja iankaikkisesti.
No, olen ollut ehkä vähän sekava puheissani, -
mutta Jumala siunatkoon teitä ja antakoon Pyhän Hengen koskettaa.
Rukoillaan. Rakas taivaallinen Isä, -
kiitos, että annoit Jeesuksen tulla maan päälle.
Kiitos, Jeesus, että näytit meille tätä juoksurataa.
Kiitos, että lähetit Pyhän Hengen oppaaksi opettamaan, -
näyttämään ja muistuttamaan kaikesta, mistä olet puhunut.
Rakas taivaan Isä, siunaa Jeesuksen nimessä kaikkia kuulijoita.
Siunaa jokaista yksinäistä vaeltajaa, Jumala rakas.
Ennen kaikkea siunaa läsnäolollasi -
ja anna ystäviä niille, joilla niitä ei ole.
Herra, siunaa, vahvista Isän, Jeesuksen nimessä. Kiitos Jeesus.
Jos on joku sairas, joka etsii, kosketa parantavalla voimallasi.
Kuka ei tunne Sinua omana Vapahtajanaan, -
niin Herra, anna nyt veresi voiman puhdistaa ja puhua, Herra Jeesus, -
syntien anteeksiantamusta ja iankaikkista viisautta sydämille.
Herra, kosketa ja paranna. Anna iloa, rauhaa, lepoa.
Anna usko, luottamus, tulevaisuus ja toivo -
Isän Jeesuksen nimessä. Kiitos, Herra Jeesus. Aamen. Aamen.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare