ATT FÖRLÅTA ANDRA
Välkommen till det fjärde programmet -
i serien om upprättelse och lärjungaskap.
I förra programmet talade vi om varför vi behöver -
bekänna och omvända oss från synd.
Idag ska vi se på Bibelns undervisning -
om att förlåta andra människor.
Vi ska se på varför vi behöver förlåta, -
vad förlåtelse egentligen är, vad det inte är, -
och hur vi gör när vi förlåter.
Mot slutet av programmet ges en möjlighet att -
praktisera det vi har talat om.
Men jag vill börja med att dela med er ett vittnesbörd.
Detta vittnesbörd finns med i boken ”Förlåtelse - Guds huvudnyckel”, -
som är skriven av Peter Horrobin, Ellel Ministries grundare.
Detta är Bobs berättelse: -
"Mitt livs största svårighet var den förkastelse jag -
som ende sonen till en ogift mor -
kände alltifrån min tidigaste barndom.
Min pappa hade när jag var mycket liten -
- som en juridisk manöver snarare än av verklig övertygelse -
förnekat att jag var hans son.
Jag minns fortfarande tydligt den kalla decemberdag -
när jag tog ett blodtest som bekräftade faderskapet.
Under en stor del av livet -
har jag sedan försökt förlika mig med min pappa -
- försökt vara den ”gode sonen” och göra honom -
- vare sig han ville eller inte - till den gode fadern.
När jag var på helanderetreat på Ellel, -
och utan att min pappa visste om det -
bad jag Gud bryta de orättfärdiga själsbanden till pappa -
och jag förlät honom.
Resultatet blev en omedelbar -
och dramatiskt positiv förändring i hans liv.
En förändring som blev uppenbar -
exakt samma timme som banden bröts -
trots att han befann sig närmare 150 mil bort!
Plötsligt blev han löst till att vara ”den gode pappa” -
som han egentligen ville vara och jag blev fri att älska honom -
på ett rätt och sant sätt -
samtidigt som jag byggde upp relationen med min himmelske Far -
på en stadig, andlig grund.
Nu är mina barn glada över farfar när han kommer på besök, -
på ett sätt som jag aldrig kunde vara som barn.
Jag älskar honom med en villkorslös kärlek -
som bara Kristus kan ha lärt mig.
Av Ellels undervisning lärde jag mig -
att det inte finns något inre helande utan att vi förlåter, -
och att vi inte kan förlåta utan äkta kristuslik kärlek.
På samma sätt som för frälsningen -
handlar det i själva verket om ett enkelt val.
Gör samma val du och bli förvånad som jag över vad Gud kan göra!"
Det var Bobs vittnesbörd.
När lärjungarna bad Jesus lära dem att be -
gav Jesus dem en bön - Fader vår -
som innehåller en rad viktiga livsområden vi kan behöva -
tala med vår himmelske Pappa om.
Vi ska se på en mening från denna bön.
Vi ber Gud vara lika generösa mot oss -
som vi är mot våra medmänniskor.
Vi kanske undrar om Jesus verkligen menar detta bokstavligen.
Jesus ville tydligen se till att vi inte missade poängen -
så efter bönen lägger Han till några ord: -
Med andra ord: Att förlåta andra är oerhört viktigt.
Om vi inte vill förlåta andra människor, -
kan vi i värsta fall förlora frälsningen.
Att förlåta andra människor -
har betydelse för vår destination i evigheten, -
men det har också stor betydelse -
för vårt välmående medan vi lever här i världen.
Man kan säga att förlåtelse är porten till helande.
Kanske du tänker: "Stein, du vet inte vad jag har varit med om.
Du förstår inte vilket lidande andra människor har utsatt mig för."
Nej, det stämmer. Men Jesus vet exakt vad du har varit med om.
Han vet mycket väl vad andra människor har gjort mot dig.
Han säger: - "
Eller som det står i en annan översättning: -
Det betyder att allt det människor har gjort mot dig, -
gjorde de samtidigt också mot Jesus.
Föreställ dig att du i alla svårigheter du gått genom, -
hade en osynlig tvillingbror - Jesus -
som fick utstå exakt samma som dig.
Han förstår vad du gått genom.
När Han bjuder dig förlåta, är orsaken att Han har omsorg om dig.
Han vill ge dig tillbaka allt det som blev stulet från dig -
genom andra människors beteende gentemot dig.
En orsak till att det kan vara svårt att förlåta -
är om vi inte riktigt har förstått vad förlåtelse innebär.
Därför ska vi ta oss tid -
att se på vad förlåtelse är och vad det inte är.
Vi ska börja med att se på vad det inte är.
Förlåtelse är inte att ursäkta eller bortförklara.
Enligt Bibeln finns det ingen ursäkt för synd, -
men det finns förlåtelse för den som ödmjukar sig.
När någon förlåter innebär det faktiskt -
att de erkänner att det som skedde var fel.
Om det inte var fel behövs ingen förlåtelse.
I och med att du förlåter, stadfäster du faktiskt -
att en orätt har begåtts.
Att välja förlåta förminskar inte allvaret i det som hände.
Det bekräftar allvaret.
Att förlåta är inte samma sak som att glömma.
Människor tror ofta att man inte har förlåtit -
därför att man fortfarande kommer ihåg, -
och ibland tänker på det som hände.
Kanske minnena fortfarande väcker många olika känslor.
Detta behöver inte betyda att man inte har förlåtit, -
det betyder bara att såren fortfarande inte är läkta.
Det inre helandet kan ta tid, -
att förlåta är bara början på helandeprocessen.
Att förlåta betyder inte att -
du inte får sätta goda gränser runt dig själv.
Om du förlåter ska du i alla fall inte ge människor -
tillstånd till att fritt såra och skada dig.
Förlåtelse är inte en känsla.
Om du skulle vänta med att förlåta tills du känner för det, -
kommer du aldrig att kunna förlåta.
Förlåtelsen börjar inte i känslorna -
utan förlåtelsen börjar i viljan.
Du kan faktiskt välja att förlåta, oberoende av vad känslorna säger.
Du kan välja att förlåta, oberoende av vad känslorna säger.
Det tar ofta tid från det du med din vilja väljer att förlåta, -
tills känslorna kommer och du börjar känna förlåtelsen.
Ju djupare såren är -
desto längre tid behöver såren för att helas.
Desto längre tid tar det också -
innan känslorna är helt med på förlåtelsen.
Jag har hört människor säga: -
"Stein, jag vill förlåta, men jag kan inte."
Men om förlåtelsen börjar i viljan, -
så kan man förlåta om man vill.
Jag tror ett sådant uttalande - jag vill förlåta men kan inte -
beror på att man söker efter förlåtelsen i sina känslor -
och egentligen säger: "Jag vill förlåta -
men känner mig fortfarande sårad, arg, ledsen o.s.v."
Förlåtelse är inte heller samma sak som försoning.
För försoning beror ju på två parter -
som har en någorlunda gemensam förståelse av vad som har skett -
och där man också till viss grad har gemensam förståelse -
av vilket ansvar de olika parterna bär på.
Många gånger finns inte en sådan grund.
Då är det inte möjligt att åstadkomma en genuin försoning.
Paulus säger:
Paulus erkänner att det inte alltid är möjligt.
Det beror inte alltid på oss.
Om det finns en gemensam grund -
är det Guds vilja att vi ska söka försoning -
men Gud förstår att det inte alltid är möjligt.
Därför kräver inte Gud att vi ska försonas med alla människor -
men enligt Bibeln är Gud mycket klar -
på att vi alltid ska förlåta -
för förlåtelse och försoning är inte samma sak.
Förlåtelse är primärt en sak mellan dig och Gud, -
inte mellan dig och den som har sårat dig.
Detta är kanske lite svårt att förstå men det faktiskt sant.
När jag talar om förlåtelse nu, -
talar jag om en sak mellan dig och Gud.
I många fall är det inte alls någon bra idé -
att berätta för den andra parten att du förlåter dem.
Om de inte har förstått och är redo att ta ansvaret för vad de gjort -
kan det ställa till med nya problem för dig -
om du säger till dem att du förlåter.
Om människor kommer till dig och ber om förlåtelse -
är det självklart en annan sak.
Då kan det vara rätt att säga att du förlåter dem.
Men i många fall har de ingen rätt förståelse av vad förlåtelse är.
När du säger du förlåter -
tror de kanske att de nu har tillstånd -
att fortsätta bete sig som förut.
Förlåtelse i sig själv löser inte konflikter -
men det kan vara en nödvändig del i arbetet för att lösa en konflikt.
Men även efter att man har sagt till någon att man förlåter dem -
kan det vara mycket angeläget att samtala om vad som skedde, -
vilka känslor det skapade och varför det blev som det blev.
Att du väljer att förlåta betyder inte -
att du måste ha förtroende för den andra personen.
Gud säger vi ska förlåta men Han säger ingenstans i Bibeln -
att vi ska ha förtroende för alla möjliga människor.
Förtroende är något man bygger upp -
genom att visa sig förtroendet värd.
Det tar ett ögonblick att förstöra ett förtroende -
medan det kan ta mycket lång tid att återuppbygga det.
I en del fall är det omöjligt att återuppbygga -
ett förtroende som är förstört.
Ingen människa kan kräva att du ska ha förtroende för dem.
Faktiskt är det så att jag får sämre förtroende för en människa -
som kräver att jag ska ha förtroende för henne.
Låt mig ge ett exempel på detta.
Om en söndagsskolledare avslöjas med att ha gjort övergrepp -
och han ångrar sig och ber om förlåtelse -
är det Guds vilja att vi ska förlåta.
Men jag tror inte alls Gud vill vi ska ha förtroende -
och låta denna person få en uppgift i församlingens barnarbetet igen.
När du väljer att förlåta sätter du en fånge fri.
Och fången är inte den människa du förlåter utan det är dig själv.
Oförlåtelse kan göra oss till fångar under bitterhet, -
vrede och hämndbegär.
Nelson Mandela ska ha sagt att om man ger rum åt bitterhet -
är det som att dricka gift och tro det ska skada min fiende.
Förlåtelse är att överlämna domen åt Gud.
Den andra människan blir inte fri därför att du förlåter dem, -
de har fortfarande en sak att reda ut - med Gud.
De har fått en annan domare och du är fri från bördan -
att vara en annan människas domare.
När du väljer att förlåta -
säger du i princip att du inte kommer lägga dig i -
hur Gud dömer den andra människan.
Du ger Gud full frihet att förlåta dem -
om de söker Hans förlåtelse utan att du tänker lägger dig i det.
Jag tror detta är orsaken till att Jesus säger -
att Gud inte förlåter oss om vi inte är villiga att förlåta andra.
För om det är så sätter jag mig över Gud.
Om jag har satt mig över Gud -
så gör det att Gud inte kan förlåta mig.
Lyckligtvis kräver inte Gud mera av oss än det som är möjligt.
Om vi önskar det, kan Gud ge oss -
den viljan att förlåta som vi inte har i oss själva.
Om vi har varit med om svår kontroll eller övergrepp -
kan vi ha fått mycket djupa sår.
I sådana fall kan förlåtelsen vara en process.
Vi ställs igen och igen inför utmaningen: -
Vill jag hålla fast vid mitt beslut att förlåta?
I vissa fall har jag sett att det kan vara en bra idé -
att börja med en generell förlåtelse av personen i fråga, -
t.ex. mamma.
Sedan fortsätter processen genom att man steg för steg -
får förlåta mamma för olika ord, gärningar och försummelser.
Jesus vet mycket väl att förlåtelse för oss kan vara en process: -
Vi läser i Matt 18:21-22
Att Jesus säger broder i ental, inte bröder, -
betyder att vi kan uppleva att -
vi behöver förlåta samma person igen och igen.
Kanske de ständigt gör nya dumma saker -
men kanske det också syftar på att personen har gjort en sak -
som sårade mig så djupt att förlåtelsen är en lång process.
Vi kan jämföra förlåtelse- processen med en lök.
Man plockar bort ett lager -
och upptäcker att det finns ett nytt lager innanför.
Sedan plockar man bort det lagret -
och upptäcker att det finns ett till och ett till.
Men ingen lök har oändligt många lager, -
ett visar sig vara det sista.
Så också med förlåtelsen, om vi håller fast vid beslutet -
kommer vi förr eller senare genom och är klara.
Det inre såret är helat, bara ett ärr finns kvar.
Låt oss nu se på vem vi kan behöva förlåta.
Det kan röra sig om vilken person som helst som gjort oss illa.
Men det är faktiskt så att det är de som står oss närmast -
som har kapacitet att såra oss djupast.
Låt oss se på ett exempel.
Ett litet barn får höra någon säga: ”Du är dum i huvudet.”
Hur djupt dessa ord sårar beror på vem som säger orden.
Orden sårar djupare ju närmare barnet står den som uttalar orden.
Därför kan vi nog alla behöva förlåta våra närmaste.
T.ex. våra föräldrar, våra barn, vår make/maka.
Det kan också vara personer på vår arbetsplats -
eller i församlingen som vi behöver förlåta.
Kanske kan det röra sig om auktoritetspersoner.
I vissa fall kan vi också behöva förlåta grupper av människor, -
en organisation eller kanske hela samhället.
Ett exempel som jag möter rätt så ofta i min tjänst som förebedjare -
är människor som har fått djupa inre sår -
på grund av en sjukhusvistelse som barn -
på den tiden då barn som låg på sjukhus -
inte fick träffa sina föräldrar.
De kan då behöva förlåta föräldrarna -
fast sanningen kan vara att -
föräldrarna desperat önskade vara hos barnet -
men sjukhuset och samhället tillät inte detta.
Då behöver man även förlåta dem -
som hade bestämt att det skulle vara så.
I förra programmet talade vi också -
om behovet av att förlåta oss själva.
När vi omvänder oss från våra synder och dumheter -
och ber Gud om förlåtelse -
är det enligt Bibeln så att Gud alltid förlåter oss.
Genom att vi väljer att förlåta oss själva -
ser vi till att vi har samma åsikt som Gud.
Det Han förlåter, förlåter även vi.
Om du känner dig redo för det -
kan vi nu tillsammans praktisera det vi talat om.
För att du verkligen ska lära dig -
hur man gör när man förlåter utmanar jag dig att välja en -
bara en enda människa -
som någon gång har sårat dig eller gjort dig illa.
Du ska inte välja någon som har sårat och skadat dig jättedjupt.
Välj något som inte är alldeles för stort.
Detta kan du sedan upprepa så många gånger du vill.
När du nu lär hur du ska göra så börja med något -
som inte är större än det du kan hantera.
Om du har varit med om saker som verkligen skadat dig på djupet -
är mitt råd att du söker erfarna själavårdare -
och får samtal och förbön med dem.
Det är verkligen så att när man får förbön in i sådana djupa sår -
kan man reagera starkt emotionellt -
och i vissa fall kan det också bli demoniska manifestationer.
Därför är det inte någon bra idé -
att ta itu med sådant när man sitter ensam framför TV-skärmen.
Jag har tyvärr ingen möjlighet -
att krypa ut genom TV-skärmen för att hjälpa dig.
Välj nu något som inte är alltför stort.
Om ett litet tag kommer en skriven bön på upp skärmen.
Det är bara ett exempel på hur man kan be en sådan bön.
Gud hör lika mycket om du formulerar din bön med egna ord.
Först kommer jag läsa genom den skrivna bönen en gång, -
så du kan lära känna bönen.
Sedan ger jag dig möjligheten att be bönen själv.
Därefter kommer jag att be för alla -
som nu har talat ut sin vilja att förlåta.
Bönen vi ska be lyder så här: -
Tack, Jesus, för att jag genom det Du gjorde för mig -
får ta emot Guds förlåtelse.
Jag önskar vara en människa som följer i Dina spår -
och förlåta dem som gjort mig illa.
Just nu vill jag proklamera att jag väljer att förlåta ....... (namn).
På den punkten i bönen sätter du in namnet -
på den människan som du nu har valt.
I Jesu namn. Amen.
Varsågod, nu får du lite tid att tala ut denna bön själv.
Jesus, jag tackar Dig för alla dem -
som nu har gjort ett beslut att förlåta.
Jag ber att Du verkar i dem -
så detta viljebeslut småningom når hjärtat -
så deras känslor också hänger med i detta beslut.
Jag ber att de en dag ska känna förlåtelsen och inte bara välja.
Så ber jag Dig nu, himmelske Far, -
att Du skär av alla orättfärdiga band -
som binder oss till den människa vi nu har förlåtit.
Ge oss tillbaka den frihet som har gått förlorad i denna relation.
Du vet också, Gud, vilka skador och sår vi fått i denna relation.
Jag ber dig nu om Ditt helande, till ande, själ och kropp.
Kom med Din tröst in i de djupa såren, Herre, Fader.
Jag ber Dig om Ditt helande djupt i hjärtat hos varenda människa -
som nu kanske känner den smärtan.
Du förstår hur det har varit att vara i denna relation.
Du känner allt vårt lidande, all vår smärta.
Du vet om alla våra tårar.
Jag tackar för att det står i Bibeln att -
Du har samlat våra tårar i Din flaska.
Jag ber att Du ska komma med Din tröst -
in i flaskan som människor kanske känner på just nu.
Och så vet Du också, Herre, Far, -
om det finns någon framtid och hopp för just denna relation.
I de fallen där Du ser att det finns möjlighet -
för att relationen kan bli upprättad -
ber jag om ditt helande, inte bara för den enskilda människan -
utan Ditt helande in i själva relationen.
Men Du ser också, himmelske Fader, -
de fall där relationen är destruktiv, -
där det bästa för oss är -
att lämna relationen bakom oss och gå vidare.
Jag ber att Du ger var och en Din gudomliga visdom -
rörande relationen till just den människa -
vi nu har valt att förlåta.
Så tackar vi Dig, Jesus, -
för allt helande och upp- rättelse som Du har gett oss.
Och tack att Du som har börjat ett gott verk i oss -
har lovat att Du också ska fullfölja det.
Amen.
Jag skulle vilja lägga till en sak. Det här med förlåtelse -
rör inte bara människor som fortfarande lever -
men vi kan också behöva förlåta människor -
som avlidit om de har sårat oss.
Därför att förlåtelsen sätter fångar fri, oss själva, -
och vi kan fortfarande vara bundna rörande människor som avlidit.
Det vi nu gjort tillsammans genom dessa böner -
kan du själv göra rörande andra människor -
som har sårat och kränkt dig.
Tala ut att du väljer att förlåta dem, -
be Gud lösa dig från det som binder dig till dem.
Och be Gud hela dig från de skador du fått i den aktuella relationen.
Men om de har varit mycket svåra relationer -
som har påverkat hela din livskvalitet -
råder jag dig att kontakta någon pastor eller själavårdare -
som du har förtroende för och få samtal och förbön.
I nästa program ska vi se på hur vi kan låta Jesus vara Herre -
över alla områden i livet.
Tills dess önskar jag dig en välsignad vecka.
Jesus är vägen, sanningen och livet.
Vi önskar och ber om att alla människor -
skulle få höra Guds glada budskap om upprättelsen genom Jesus.
Genom media och TV når man många så be gärna -
om att dessa program ska nå dem som behöver det mest.
Om möjligt så stöd gärna också ekonomiskt.
Uppgifterna ser du i rutan.
Tack för din bön och ditt stöd.
Om du upplever att du är i behov av att läsa vidare -
är du välkommen att ta del i Ellels kurser.
Se mer på ellel.se E-mail: info@ellel.se
Textning: Carl Westermarck Himlen TV7