Underground C
Jag skulle definiera "ledning" i det praktiska och vardagliga -
som rösten du hör i ditt inre -
att du måste göra någon sak.
Naturligtvis måste vi också fatta beslut.
Hur människans stigar går här i världen ...
...vilka är egna beslut och vilka är slump?
Vad är människan bakom kulisserna när -
andevärlden bestämmer och Gud bestämmer?
Under de senaste fyra åren har jag själv fått känna -
att bakom kulisserna finns någonting.
I min tankevärld är vi i ande och kött här på Tellus i knappt hundra år.
Anden kommer någonstans ifrån och far någonstans.
Allt sedan tonåring har min dröm varit att skejta som halvproffs.
En lång tid hade jag i tankarna att bara skejtning är min grej.
Det var min livs dröm och om den uppfylls är det det verkliga livet.
Det har gått 25 år, jag var tio år gammal då -
och tyckte om att rulla nedförsbacke.
Det bara kändes trevligt.
Om vi spjälkar den större helheten i mindre bitar som jag tror -
att är Guds plan och ledning i mitt liv.
Det blev ingenting av skejtande -
därför att jag kände att Gud ledde mig till Helsingfors -
för att studera teologi och slopa vissa drömmar.
Som praktiskt exempel på hur Gud på har utmanat mig -
till att göra något som är mot förnuftet -
var att när jag hade kommit till tro -
och funderade på var jag ska studera, -
ungdomsarbete i Grankulla på DIAK -
eller Vierumäki och idrott.
Jag kom in på Vierumäki fast de har verkligt hårda fordringar -
och det är en mycket tuff plats.
Efter ett halvt år fick jag en känsla att: "Nej katten -
detta är inte rätt plats. Jag har ingen ro och mår inte bra."
Då beslöt jag att sluta där och gjorde mitt trosavgörande -
och sökte till teologiska.
Om vi talar om Guds ledning och jag nu ser tillbaka på mitt liv -
känns det som om hela livet skulle ha varit en enda stor ledning.
Att jag på allvar började följa Jesus -
berodde på många faktorer som ledde mig till den lösningen.
Där jag kraftigt kände Guds kallelse var i det -
att jag levde med lösningar som inte bar frukt.
Jag kunde inte avgöra rätt till exempel i människoförhållanden -
och kunde inte föreställa mig framtiden.
Vilket yrke ska jag ha och varför är jag överhuvudtaget här på jorden?
Ungefär ett par år före jag kom till tro var jag i min dröm -
i min barndomsomgivning på ett motionsspår -
i en skogsdunge och promenerade.
Jag gick en liten uppförsbacke -
med en ordentlig börda på ryggen -
då jag såg en räddningshelikopter vars ljuskägla letade efter mig.
Jag tittade på den men tänkte att nu orkar jag inte gå in i ljuset -
så att de kan hämta mig.
Jag fortsatte och uppe på kullen -
väntade helikoptern på mig och piloten stod utanför och sade: -
"Varför kom du inte in i ljuskäglan så att jag kunde ha tagit dig med?"
Följande dag då jag träffade på två bekanta i stan -
råkade båda typerna vara kristna.
Jag berättade åt dem om min dröm.
Båda tyckte att: "Det är alldeles klart, där finns en betydelse."
Senare, efter att jag kommit till tro -
begrep jag att drömmens betydelse är ju helt klar.
Nu när jag kommit till tro och förbindelsen till Gud är öppen ser jag -
och kan rätt så bra gestalta mitt förgångna -
att det är bestämt och stadgat från annat håll redan från barndomen.
Många människoförhållanden och bostadsfrågor jag råkat ut för -
och mycket annat som är svåra att tolka klart -
vad som stammar från Gud och vad är bara normalt och världsligt.
När jag studerade idrott och trodde att det är min framtidsgrej -
fick jag ingen ro när jag tänkte närmare på det.
Inte var teologin heller genast en klar grej för mig -
utan det började med att jag tog reda på vad det är fråga om.
Jag visste inte vad teologi egentligen är -
och tänkte att det är alltför djupt.
Jag har aldrig varit en bokmal.
Också i gymnasiet genade jag lite i allt.
När jag öppnade böckerna för inträdesprovet -
märkte jag att jag är ju en kille som diggar att öppna böcker -
och sätta ner sig med en kopp te och fundera på sakerna -
och att tänka igenom allt filosofiskt.
Gnistan kom genom att jag modigt började leta -
efter det som kunde vara min grej.
Skejtande har varit min dröm som jag bara ville göra -
och genom sponsorerna förtjäna mitt uppehälle.
Det är inte mera min dröm -
för jag känner inte att det skulle vara det bästa för mig -
utan leta efter det som Gud har skapat mig till.
Jag kunde ha velat bli en rockstjärna och kanske blivit en bra sådan -
eller en bra skejtare om jag bara hade kört på för fullt.
Gud visade något som är bättre för mig och Han vill ge det bästa.
Ändå har jag inte behövt kasta bort det och jag har fått kombinera dem.
Jag tror att jag i framtiden kan kombinera drömmen.
Drömmen har förändrats och är inte mera att bli proffs skejtare -
utan jag vill förhärliga Skaparen genom det.
Jag vill ha roligt på brädan och visa det också för de unga -
att vi kan också på brädan vara med Jesus.
Plussidan för mig är att jag inte är beroende -
av mig själv eller av människoförhållanden.
Allt är beroende av den Högre.
Fast det ibland går verkligen dåligt så ändå -
kan jag påstå att Han bär och lyfter -
och håller till och med förlorade fall vid vettet och -
styr och ställer allt möjligt.
Det jag vill berätta för människorna genom min egen erfarenhet -
är att jag har funnit min egen plats i världsalltet -
och samhället och världen genom att vara ärlig -
mot sig själv. Att man där man befinner sig, arbete eller studier, -
frågar sig om detta faktiskt är det jag vill göra.
Jag menar inte att om man har en dålig dag så besluter man -
att nu är det slut med den här grejen.
Jag tror att vi bör också njuta av det vi gör.
Ju mer vi njuter och gläder oss över sakerna tror jag -
att desto gladare är Gud med oss.
Gud gläder sig över att vi gläder oss över det Han skapat på jorden -
och att upplevas av oss människor.
Att vara buren av Jesus är ...
Svensk översättning: Carl Westermarck