UNDERGROUND C
Möjligen har folk i vår tid -
blivit mindre kollektiva. De lever för sig själva.
De tänker på vad de själva behöver i livet.
Tidigare kanske man levde mer för familjen.
Eller för någon gemenskap.
Kanske befinner jag mig själv någonstans mitt emellan.
Jag har levt mer individualistiskt.
Men märkt att jag kanske inte vill leva ett sådant liv.
Du träffar människor du aldrig träffat tidigare.
Plötsligt är ni som en familj.
För ni har samma Pappa.
Ni är familj, samma drömmar, samma destination.
Guds verklighet i vardagen.
Vi ska inte bara vara söndagskristna.
Utan Gud vill vara med i vår vardag.
Vad betyder Gud i mina relationer?
Jag kommer från en stor familj. Tre systrar och två bröder.
Jag är van vid att ha folk omkring mig.
Det finns människor att göra saker med.
Man gör och delar saker tillsammans.
Därför känns det naturligt att bo tillsammans med människor.
Jag är van att dela saker med människor sedan liten.
Att göra saker tillsammans.
Min längtan efter att leva i gemenskap kommer av att jag -
tror att människan inte är skapad för att leva ensam.
Många saker är helt enkelt trista att göra ensam.
Jag skulle bli väldigt fet om jag åt all mat ensam.
Jag tycker om att laga mat och att många äter av den.
Om det är svårt att stilla sig -
eller om man skulle vilja höra från Gud men det är svårt -
kan det hjälpa att det finns andra runt omkring.
Det kan vara lättare att närma sig Gud. Ett exempel:
Vi skulle hålla en ungdomssamling.
Vi låg på golvet och lyssnade på musik. Vi sökte Gud.
Gud började tala.
Han talade om kvällen.
Ensam hade det inte fungerat för mig.
Men då vi var där tillsammans öppnades något nytt för oss.
Många i dag har inte en god erfarenhet av familjen.
Där jag kommer ifrån finns det många trasiga familjer.
Gud kan blåsa liv i tron på dig själv och andra -
då man bor och lever tillsammans.
Jag tror att den gemensamma bönen betydelse -
är att den ger nya perspektiv.
Den ger också mycket motvikt.
Då mina egna ord tar slut -
eller perspektivet gör det kan en annan ge nytt perspektiv.
Eftersom vi människor är olika -
kan Gud använda en annans gåva så den blir till hjälp för oss.
Jag tror att Gud vill använda andra -
som redskap för det Han vill göra.
Därför tror jag att gemensam bön är viktig.
Guds rike blir verklighet genom den.
Jag upplever ofta att det är svårt att beskriva Gudsrelationen.
Den är personlig.
Den är svår att definiera.
För mig känns den vardaglig. Kanske därför svår att definiera.
Den finns med mig hela tiden.
Den är inte skild för det övriga livet.
En slags fortgående bön och kommunikation.
Trots att det inte alltid sker medvetet ens.
Jag vet egentligen inte var mina tankar tar slut och Guds börjar.
Jag använder inte längre frasen "jag ber" så mycket längre.
Jag upplever att Gud är med i mina tankeprocesser.
Det är gemenskap.
Oberoende av situation. Tex då jag vaknar på morgonen.
Eller då jag lägger mig på kvällen och allt där emellan.
Vi är tillsammans.
Gud är där jag är. Eller så går jag dit där Han är.
Ibland har Gud till och med nästan lurat mig att be -
genom att någon ber mig be. Jag tycker det känns viktigt.
Sedan har jag fastnat för det. Någon lyssnar i andra ändan.
Bön är något som håller hjärtat levande.
Lite som syre för blodomloppet.
Bönen ger oss liv.
Som om Gud skulle andas i mitt hjärta.
Samtidigt lämnar jag det som är på mitt hjärta hos Gud.
En gång då jag var rätt sjuk -
gick jag vid Sörnäs metro- station. Jag kom från jobbet.
Jag bad högt.
Plötsligt kom jag på att stationen ju är full av folk.
Bönen kommer så naturligt att man inte tänker på -
att andra kanske reagerar på bönen.
Den kanske största hemligheten som Gud vill dela -
varje dag är hur älskvärda vi är.
Då vi ser bara mörkt -
så är Gud där och väntar.
Sådant som vi tror är bara ondska -
talibaner eller orkaner -
Gud känner till utgångspunkterna för dem.
Han vet var de kommer ifrån, var de är på väg.
Vi behöver inte vara rädda.
Också de små detaljerna -
är i Guds hand. Och de är vackra.
Sättet på vilket Han samlar våra tårar.
Tårarna är diamanter för Honom.
Han har sett våra hemliga tårar och delat dem.
Vad som kommer utav dem då de gråtits tillsammans.
Jag tänker att -
man inte kan skilja på bönen och Gud.
Jag kan inte tänka att jag är en kloss och ju bättre jag kan -
använda den desto bättre lösningar får jag.
Utan jag tänker att bönen är som elektricitet.
Blodomloppet, syret.
Det som ger mitt hjärta liv.
Det viktigaste är våra hjärtan har liv, att vi är i kontakt med Gud.
Inte hur vi ber.
Den är inte schemalagd.
Bönen kan uppstå i vardagssituationer.
Det underlättar att vi känner oss naturliga.
Att vi finns i den gemensamma bönen.
Våra hjärtan kan ha liv bara då vi lever i gemenskap.
För att ha en djup gemenskap -
måste bönen finnas med.
Via den kommer Gud så tydligt med.
Han är i det hela.
Jag tycker om en sådan typ av bön -
som smakar av liv.
Vi kan ha musik på full volym och ligga på golvet.
Eller så kan man åka skridskor och be samtidigt.
Gud är där jag är.
Jag behöver inte bara lovsjunga Honom i kyrkan.
Jag får märka att lovsången är att jag lever fullt ut.
Att jag ger allt på mitt hjärta helt till Honom.
Jag tycker det vore härligt att i mitt eget liv få se -
mer av Guds rikes verklighet.
Så att det skulle vara vardag i mitt liv.
Så att hur man vill leva skulle vara hur man lever.
Att det jag läser i Bibeln skulle bli verklighet.
En del av min vardag.
Att det inte skulle kännas omöjligt att nå.
Min längtan har att göra med Guds rike.
Men Guds rike kan lätt låta så stort.
Det känns att man aldrig kan sluta drömma.
Både för mitt liv och andras.
En annan dröm om Guds rike är -
att jag också i andras liv kunde få se -
hur Guds rike verkar.
Jag drömmer om att människor inte behövde vara rädda.
Jag tror att vi ofta är drivna av rädslor.
Vad händer om..?
Det finns också oförklarliga rädslor.
Man kan inte ens säga "vad om".
Min dröm är att Guds rike fick bli synligt i oss -
och våra relationer så att människor inte behövde vara rädda.
Gud vill älska mig helt och hållet.
Med all Hans passion.
Min passion, min vildhet.
Att jag får komma ur lådan där inget känns främmande.
Gud älskar mig sådan.
Vi är skapade för Guds kärlek.
För att spegla Hans härlighet.
Jag skulle vilja se att härligheten fick synas i människor.
Guds härlighet kan inte synas hos en människa -
om hon inte känner Gud.
Man måste se på den man vill avspegla.
Guds rike kommer just där.
Då vi känner Gud.
Jag vill se att Guds rike kommer.
Jesus, jag ber också -
jag tackar Dig för att det inte bara är frågan om oss.
Eller att vi skulle vara fantastiska och perfekta.
Utan det är frågan om Dig.
Kom med Din kärlek och mildhet.
Så att människor kunde vara goda mot varandra.
Ta hand om, respektera och älska varandra.
Översättning: Andreas Forsberg