Min mormor började be för mig redan innan jag föddes.
När jag var ungefär 15 år gammal drömde jag -
att uppryckandet skett, alltså de kristna mötte Jesus i luften.
I drömmen hade jag inte tagits med. Drömmen talade starkt till mig -
och jag började från den stunden söka Gud och frälsning.
När jag var 19 år var mitt liv alldeles söndertrasat.
Jag hittade en chat där det fanns kristna på internet.
Det dök upp en ny person där som jag började chatta med.
Personen rådde mig läsa ett Bibelställe om överlåtelse åt Gud.
I det skedet förstod jag inte Bibelordet -
men jag började be utgående från det. Sedan förstod jag det plötsligt.
Då överlät jag mig åt Gud och mitt liv förvandlades på en gång.
Jag var rädd att bli en sådan där fantast som springer runt med Bibeln -
till alla människor, men sådan blev jag inte.
Jag berättar nog om Jesus men jag blev inte det jag var rädd för att bli.
Dagen efter att vi kommit från församlingens möte -
kände jag vid hållplatsen på vägen till jobbet att hela världen stannade.
Snön föll sakta och jag upptäckte allt som jag tidigare inte haft tid att se.
Jag hade inte sett på naturen och vad som sker omkring mig.
Det var ...annorlunda.
Joni är min granne från Ilola. Jag flyttade dit år 2007.
Eller det var i december 2006. Jag blev bekant med Joni -
under sommaren 2007.
Vi träffades på balkongen och han berättade om Jesus.
Det var en sådan situation att vi utbytte tankar.
Jag kommer inte ihåg allt för jag använde så mycket droger.
Han vände samtalet till att han studerar eller läser Bibeln.
Så började han tala om Jesus och så kom han på besök till oss.
Och så bad han.
Det gick en kraft... det hände alltid saker när han bad.
Det är svårt att beskriva, det var så nya saker för oss på den tiden.
Men vi såg att det var en övernaturlig kraft från Jesus som verkade i Joni.
När vi lärde känna Joni bättre och han bett mer för oss -
så började vårt samvete fungera. Vi började gömma våra flaskor -
och gömde undan vårt hasch.
Så att Joni inte skulle se det.
Vi började rätta oss själva när vi svor och började känna syndabördan.
Sådant hade vi inte upplevt tidigare.
Det hände fina saker. Jag funderade -
när jag var nykter, på de tillfällen när Joni varit och bett hos oss -
och det var en kamp i att fundera över förbönerna.
Tankarna snurrade i huvudet.
Tills jag sedan gav mitt liv till Jesus.
Vi hade det svårast med... Drogerna kom vi ifrån.
Både Irene och jag kom ganska bra ifrån drogerna.
Men alkoholen och piller lockade oss och vi använde dem.
Vi ansåg dem nog inte så...
Men frestelsen var annorlunda.
Exempelvis alkoholbegäret.
Likör kunde dofta gott när det såldes någonstans och vi drack bara lite.
Plötsligt märkte vi att det gått flera dagar...
Vi skulle bara dricka en öl... Sådana frestelser var det.
Jag kände mig ibland misslyckad för att jag fallit -
men när vi bad kände vi nåden och att Gud förlät oss.
Vi kände att Han förlåtit oss.
Innan jag kände Jari och Irene började jag be för mina grannar.
Sedan vi blev bekanta har jag burit dem i bön inför Gud.
En solig dag stod jag på balkongen och närmaste grannen -
Jari, stod på balkongen och Irene satt i dörröppningen.
Jag började prata med Jari.
Han frågade vad jag gör hemma på dagarna.
Jag sa att jag läser Bibeln och gör frivilligarbete -
med att vinna själar för Jesus och hjälpa nödställda.
I det skedet började Jari argumentera mot tron -
och jag berättade om under jag sett och upplevt och han sa det var slump.
Han röt riktigt till.
Sedan sa han ändå att det skulle vara trevligt att bli närmare bekant.
Stick dig in på kaffe någon dag.
Så kom Joni och hälsade på hos mig.
Jag kokade kaffe och så fick jag -
vi kan säga att jag liksom fick en tanke -
att jag skulle kasta ut honom därifrån genast.
Som om jag fått en order att jag skulle slå till honom.
Jag märkte plötsligt när jag höll på att vända mig om med knuten näve -
och han stod där bakom mig -
att min hand började darra. Jag satte ner den tillbaka -
och öppnade den. Jag kunde inte slå honom, det var någon slags fält där.
Han var omgiven av ett övernaturligt fält som skyddade honom.
Det påverkade mig så att min hand började darra och inget mer hände.
Jag visste inte då vad det var men jag visste att det var starkare än jag.
I barndomen upplevde jag hat och det kommer nog ända därifrån -
när mina föräldrar skilde sig när jag var fem år gammal.
Min mamma tog sig en ny man -
som behandlade mig orätt.
Jag planerade att ge honom stryk när jag växt upp.
Det var min plan.
Jag visste att jag hade hatet inom mig. Fast jag inte var troende -
eller kände till Jesus. Jag visste att det fanns i bakgrunden -
när jag ibland kände starkt mot andra människor.
Jag hatade inte alla människor men i vissa situationer -
blev hatet ett substitut för kärlek.
Så kunde man kanske beskriva det.
Sista gången var jag tvungen att göra ett val.
Om jag inte slutar supa kommer jag att dö.
Det gällde verkligen att välja, sista gången söp vi nästan i en vecka.
Det var alldeles hemskt det som hände i lägenheten, det var mörker.
Jag kommer inte själv ihåg vad jag sagt, jag kan inte minnas det.
Jag hade sagt åt troende att jag inte behöver dem och stängt dörren.
Det var något hemskt. Blod skvätte på väggarna och det var förfärligt.
Djävulen hade tagit kontrollen där i lägenheten.
Jag hade aldrig tidigare sett något sådant. Joni kom dit i ett skede -
för att driva ut de onda andarna. En dödens fjäril kom fram -
så här stor. Joni sa att i Jesu namn, ut.
Den flög rakt ut genom balkongdörren.
Andemakterna var där, det var en hård strid.
Det var verkligen hemskt.
Jag märkte själv att nu står inte allt rätt till.
Jag drog mig till sist ut i skogen och ropade där till Herren.
Jag ropade till Herren och Han svarade. Jag kände frid och nåd.
Fast jag inte ansåg mig förtjäna någon nåd eller förlåtelse.
Irene och jag pratade om de här sakerna -
om att förlåta, och Irene förlät mig.
Vi redde ut saker och prisade Herren.
Vi kände sådan frid och lättnad.
Vi blev befriade från cigarretterna, alkoholen hade vi då lämnat bort -
liksom pillren och blev så ännu befriade från cigarretterna.
Sedan rökte vi inte längre.
Det är mäktigt att Jesus är så god att Han befriar från allt det där.
Herren är verkligt god.
Att förlåta och be om förlåtelse är väldigt viktigt.
Jesus har förlåtit oss så vi ska förlåta varandra och be om förlåtelse.
Jag håller fortfarande kontakt med Jari och Irene. Ganska ofta faktiskt.
De blev mina nära vänner och har förblivit det under åren.
Och det kommer de att förbli.
Det är Joni.
- Vi kunde börja lovprisa snart. - Jadå!
Vi ber först.
Översättning: Eva Fredriksson-Lidsle
Du kan stöda programmet genom att göra en inbetalning till konto:
(I Sverige) Nordea, PlusGiro: Korsets stöd r.f. nr. 97572-2