Jag är i bastun i byggnaden där vi har "GearUp". Det är en stor byggnad -
som jag tror är från kommunisttiden i Finland, men jag är inte säker.
Det är stort, det finns en bastu där det blir riktigt hett. Jag är från Holland -
så jag är ovan, men det är coolt. Killarna badade här i går.
Vi hade väldigt roligt.
Jag vill låta Gud använda mig där dit Han för mig. Nu verkar det som att -
Han låter mig ta ansvar för större grupper och låter mig leda.
Jag längtade efter att hitta människor med vilka -
jag skulle kunna uppleva hur den inbördes kärleken -
och att betjäna varandra fungerar i praktiken.
Jag saknade det där liksom...
Hur Gud har älskat oss. Han väntar sig inget tillbaka.
Network4youth är en gemenskap för unga och unga vuxna -
där vi samlas några gånger per år -
för att be för varandra, välsigna varandra och ordna evenemang.
Så det är en allians för unga och unga vuxna -
där vi vill lära oss leva ut Guds rike i vardagen.
Evenemangen är bara en liten del av det vi gör.
Kärnan är att vi har mycket med varandra att göra.
Vi bor geografiskt sett utspridda, men vi har regelbundna Skype-samtal -
där vi ber för varandra, välsignar varandra och vi försöker träffas flera -
gånger per år på olika ställen runt om i Finland.
Att jag förbundit mig till relationer har mest inverkat i det avseendet -
att man själv förändras när man får respons från dem man är nära.
Jag tror Gud använder andra människor för att forma oss -
och göra oss mer lik Honom. Sådana som Han vill att vi ska vara.
Under de senaste tio åren och speciellt de närmaste åren -
har jag fått bekräftelse av andra för vem jag är och -
jag har friheten att vara den jag är. Jag behöver inte bära en mask.
Gud har på det sättet botat mig från felaktiga tankar.
Tankar om att det är fel att synas -
eller fel att göra stora saker. Sådana tankar.
När man är omgiven av människor som speglar en -
och är sådana som man vet att trots att de vet hurudan jag är -
så sticker de inte i väg följande dag. De finns där och stöder min tillväxt.
De har förbundit sig till mig och jag till dem. Det är i det läget man -
i en trygg miljö kan växa upp till det man är skapad till.
Det största för mig har varit att växa till i ledarskap.
En betjänande ledare ser jag som att andra inte är till för mig -
utan jag är till för dem.
Att jag leder är inte ett själv- ändamål och definierar mig inte.
Min uppgift är att lägga andra först och tjäna dem med de gåvor jag fått.
Att vara ledare innebär inte att man är förmer än andra -
utan bara att man har olika uppgifter. Det är inte värt mer eller mindre -
än det någon annan har.
Jag är en person som känner väldigt starkt.
Jag uttrycker också känslorna kraftigt. I många situationer har jag märkt -
att människor förhåller sig olika till det.
I vissa situationer känner man sig inte accepterad -
och andra kan undra varför man reagerar på ett visst sätt.
Om man har lätt för att börja gråta, är känslig -
kan det verka konstigt, eller om man skrattar över småsaker eller så.
Det har varit svårt. Ibland har det lett till missförstånd.
Det har inverkat på mig så att jag ibland börjat skämmas -
för den jag är. Jag borde kunna uttrycka -
mina känslor mer fritt. Det har tagit bort av min frimodighet.
Jag upplevde det som en svaghet att jag är känslig.
Jag kände att jag inte kan hjälpa andra eller att jag inte duger till -
att hjälpa eller tjäna andra för att jag är för svag eller känslig.
Jag har lätt för att gråta och det påverkade mig så att jag -
inte frimodigt vågade gå och trösta eller uppmuntra en annan.
Jag tänkte alltid att andra gör det ändå bättre än jag.
Förra sommaren hade vi ett läger -
där jag fick känna samhörighet med många människor.
Jag fick uppmuntran och fick känna den inbördes kärleken.
Hur det fungerar att man betjänar andra och ber för varandra.
Att man också själv förvandlas genom det och vågar be för andra.
Jag upplevde det konkret t.ex. en kväll när -
jag hade det svårt och tänkte att jag inte duger till någonting, att jag -
är för svag och känslig för att hjälpa andra. Allt jag har är svaghet.
Så kom en lägerdeltagare fram till mig och bad för mig -
och sa att Gud har användning för mina känslor -
och vill att jag under lägret upptäcker hur Han kan använda dem.
Det uppmuntrade mig och jag kände att jag är älskad och någon bryr sig.
Tanken att jag kan duga till något väckte hopp inom mig.
När vi sedan samma dag badade bastu tillsammans -
där på lägret, började vi be.
En flicka kände att hon ska få tungotalets gåva -
och hon ville ha förbön och vi bad alla för henne.
Alla bad men inget hände på en stund.
Vi satt där och väntade och samma person som tidigare bett för mig -
upplevde att jag ska be. Hon sa till mig att Sirja, kan du be.
Jag tänkte att nej varför just jag. Jag är den svaga och klarar inte det här.
Jag börjar säkert gråta. Det gick så att jag bad och brast i gråt.
När jag brast i gråt befriades tungotalet och Gud använde -
det som jag tänkte inte duger till något.
Han använde det till att frigöra en gåva.
Jag fick under lägret uppleva hur mina känsloutbrott -
kan brukas av Gud för att befria något i en annan person. Jag lärde mig -
småningom använda det och lärde mig se den glada sidan av det.
Jag lärde mig glädjas för andra och se hur Gud -
känner för andra.
Gud verkade väldigt djupt i mig där på lägret.
Han tog fram saker i mig som -
inte låg överst. Det var väldigt viktigt -
för de är den grund jag kan bygga allt annat på.
Hur jag kan leva i vardagen vad jag än möter kommande år.
Allt klarnade genom att djupa sår och djupt liggande saker -
blev helade eller klarnade.
Jag sjunger i bastun -
i ett så vackert land, Finland.
Jag sjunger i bastun, jag sjunger i bastun!
Vilken härlig känsla att vara med Dig, Herre!
Jag sjunger i bastun, i denna vackra finska bastu.
Jag sjunger i bastun... Det är tredje gången jag är i Finland.
Det här är min andra konferens i slutet på året, första gången i fjol.
Under sommaren hade vi en lägervecka i Piharanta.
Det var varmt och skönt.
Det var samma gäng som här på GearUp.
Holländare, engelsmän och finländare...
Vi har vad vi kallar ett heligt strandparty.
Nu ska vi ha GearUp och ser verkligen fram emot det.
En sak jag lärt mig av finländarna är ödmjukhet.
I Holland är vi ganska liberala -
och finländarna är motsatsen. De är ödmjuka.
Det är något jag som person lärt mig av dem.
Jag betraktar det när jag ser det och tänker på det när jag kommit hem.
Det är fantastiskt att se ödmjukhet. De är villiga att hjälpa med allt -
och lägga sig själv till sidan. Ju mer jag tänker på det -
pratar med dem och betraktar dem lär jag mig ödmjukhet själv.
Ibland är jag inte alls ödmjuk.
Det är en av de större sakerna jag lär mig. Utöver det -
har jag lärt mig sedan jag blev kristen för sju år sedan, lärt mig hela tiden.
Både i Holland och Finland.
Jag lär mig vad jag själv klarar, vilka gåvor Gud gett mig.
En sak jag är bra på är att be för andra, finnas till och uppmuntra.
Lite som en herde. Jag har kul och samlar alla tillsammans -
i en grupp så ingen blir utanför. Det är något Gud -
visat mig att jag är bra på och vill att jag gör. Det har jag också lärt mig här.
Jag har lärt mig samhörighet genom människorna här.
Det roliga med GearUp är att det ordnas av finländare men också -
av holländare, engelsmän och ett par kanadensare.
När jag jämför med kyrkan i Holland -
ser jag inte samhörigheten där. Kyrkorna är splittrade för att -
man har olika åsikter och går åt olika håll.
Gud vill att vi ska vara enade trots olikheter.
Det ser jag här på GearUp. Vi kommer från olika kulturer -
holländare mer liberala än finländare och andra har sina egenskaper.
Vi är ändå enade, respekterar och älskar varandra.
Jag tycker om att skoja och går gärna över gränsen med skämt om tron.
Det gillas inte i Holland och man får en blick som säger, du duger inte.
Här är det ok. Alla gillar det inte. De säger det, men accepterar ändå -
mig som den jag är och jag accepterar dem som de är.
Det får mig att förundras. Det är enheten i Kristi kropp.
Som Bibeln säger är vi Kristi kropp fast olika lemmar som ser olika ut.
Det är Guds enhet i Kristus genom dessa människor.
Relationerna jag har här betyder mycket för mig.
Personligen betyder det mest för mig att de litar på mig.
Och jag litar på dem. Det är en stor sak för mig på grund av min barndom.
Jag har svårt att lita på människor och har därför få nära relationer.
Det lär jag mig här, speciellt av finländarna genom deras ödmjukhet -
är att jag kan lita på människor, man kan lita på människor i ens liv.
Relationerna djupnar och jag kan dela mer och mer med dem -
och ju mer jag delar, desto mer kan Gud verka i mitt liv.
Sedan ett år tillbaka har Gud förändrat saker i mitt hjärta.
Sådant som varit låst i 34 år.
Det beror till stor del på hur jag behandlas här -
att vi litar på varandra och de sårar mig inte fast jag öppnar mig.
Ibland finjusterar Gud en genom de här relationerna.
Man får utmaningar och ens karaktär formas, så att säga.
Det är inte alltid lätt, men Gud har lärt mig mest genom svårigheter.
Om det sker misstag eller blir gräl med någon -
är det förlåtelsen som bär och är viktig.
Det styrker relationen och gör den stadigare än innan.
Om inte den här gemenskapen fanns vet jag inte var jag skulle vara nu.
Vardagen skulle vara svår.
Jag skulle gå miste om mycket.
Jag skulle nog kämpa någonstans med dåligt självförtroende -
och undra över livets mening.
Jag skulle gå miste om sanna relationer, och därmed -
skulle jag gå miste om en stor del av livet och relationen med Gud.
Gemenskapen och relationerna har uppmuntrat mig att prova nya saker.
Genom relationerna kan vi visa hur underbar Gud är.
Jag ser hur Gud verkar, inte bara i mig utan i alla människor omkring mig.
Genom relationerna här på GearUp och tilliten, lär jag mig allt mer -
lita på Gud. Det gör livet så mycket enklare.
Jag har fått uppleva hur människor genom uppmuntran kan -
lyfta fram nya sidor hos andra.
Gåvor som den andra inte vetat sig besitta.
Sådant som en upplever som sin svaghet kan vara en styrka.
Gud blir synlig just genom svagheten.
Du kan stöda programmet med att göra en inbetalning till konto:
(Sverige) Nordea, PlusGiro: Korsets stöd r.f. nr. 97572-2
Översättning: Eva Fredriksson-Lidsle