Undrar du över din plats i världen?
Det finns en plan för varje människas liv, -
en dröm och en kallelse som är unik.
Det är rätt så förunderligt att jag allt sedan jag var 17 år -
varit intresserad av denna sak.
Fast jag ännu inte var troende har Herren ändå lett mig framåt.
Jag tror att jag själv inte har några drömmar -
utan Gud har lagt dem i mitt hjärta.
Vi kan resa till olika platser i världen och Guds folk finns överallt.
Därför har vi olika drömmar.
Jag bara ser att det är en så stor sak -
att hitta drömmen och leva ut den och sin egen tro.
Underground C
På högstadiet, då jag var 14 år, måste vi hålla föredrag om ett land, -
jag valde Israel. (Hannele Tainio, lärare i hebreiska)
Israel, men senare märkte jag att texten är på arabiska.
Jag hade egentligen ingen särskild förklaring varför just Israel.
Jag hade ingen förbindelse -
till Israel och aldrig varit där.
Jag hade inte ens pratat med någon som varit där.
Det var helt min egen grej.
Jag var inte frälst eller från en troende familj.
Inom familjen var Israel inte heller aktuellt.
Ingen hade varit i Israel så genom familjen kom det inte heller.
Efter studentexamen började jag genast vid Helsingfors universitet -
för att studera hebreiska som huvudämne i semitiska språk.
Det var mitt val.
Jag ville lära mig hebreiska och speciellt den judiska historien.
Judisk historia intresserar mera ju mera man studerar den.
Den väcker många frågor.
Det judiska folkets öde i världen har varit verkligt svårt -
men Gud har också välsignat det judiska folket verkligen mycket.
Det är underligt hur de har överlevt som ett folk under svåra perioder.
När jag studerade judisk historia väcktes tanken att Israels Gud -
måste vara en sann Gud. Annars skulle det ha varit omöjligt -
att folket under sådana omständigheter överlevt så länge.
Dessutom har Gud lovat att bevara folket -
och att Han för dem tillbaka till deras hemland.
Allt detta har skett och det väckte mitt intresse -
att veta mera om dessa saker.
Jag läste Bibeln och ville få svar på dessa frågor.
Detta är enligt förnuftet ett alldeles tokigt val.
När jag började studera sade min tutor -
att det här är inte ett område som ger jobb.
Tre år studerade jag hebreiska och judisk historia.
Efter det kom ett skede då jag tänkte att -
i det här finns inget praktiskt förnuft och bytte till biologi.
Det var ett förnuftigare ämne som också intresserade -
men främst tänkte jag på det praktiska.
Sedan studerade jag biologi som huvudämne i tre år.
Jag försökte glömma hebreiskan -
att den inte skulle locka mig tillbaka.
Under den tiden läste jag inte hebreiska -
utan försökte hålla den i skymundan.
Jag jobbade inom biologi -
och hamnade i en verkligt stressande atmosfär -
och blev så deprimerad att jag tänkte: "Vad ska jag göra i mitt liv?"
Då kom jag ihåg allt det jag hade hört om Jesus.
Jag hade inte tagit det personligt -
men jag orkar inte längre planera något annat i mitt liv.
Jag hade inga andra alternativ än att på sätt och vis försöka.
Jag bad för första gången till Jesus och sade: -
"Förlåt, men egentligen tror jag inte på Dig -
men om Du är verklig så vill jag veta det.
Vägled mig för jag vet inte vad jag ska göra."
Så började det och Herren Jesus har kommit mig allt närmare.
Så småningom har jag lärt mig verkligt mycket mer om Honom.
Jag är Hans egen och Han för mig framåt.
Han är min trygghet och allt är nu annorlunda än förr.
Herren ledde mig tillbaka till hebreiskan.
Det var det första Han gjorde.
Jag började studera vid Åbo Akademis teologiska anstalt -
och gjorde min gradu om hebreiska.
Det var det Han förde mig tillbaka till.
Det var nog meningen att jag skulle studera hebreiska.
Nu förstår jag att det var Herrens vilja då.
Det är min kallelse.
Hebreiskan är viktig, inte bara av praktiska orsaker -
för att den möjliggör kontakten med Israels folk,
utan också för att den definierar folket.
Det är svårt att tänka sig ett folk utan ett eget språk -
och hebreiska är Guds folks språk.
Det är rätt så förunderligt att jag allt sedan jag var 17 år-
varit intresserad av denna sak.
Det var menat så. Fast jag ännu inte var frälst -
har Herren ändå fört mig framåt på detta sätt.
Jag är född i Evijärvi i Österbotten, -
en så kallad "finsk latino".
(Anssi Saarijärvi: Företagare och stallchef)
Evijärvi ligger i norr och gränsar till det svenskspråkiga området.
Jag är född i en liten by med 200 invånare.
Jag kommer från ett bondgård där jag lärde mig jobba.
Som alldeles små drömmer vi om att bli sjukskötare, läkare eller lärare -
men vid något skede börjar man fundera allvarligt på vad man vill.
Drömmarna växlar snabbt men jag märkte mitt intresse -
för motorer, körandet och dylikt.
När jag fick min första moped -
tog jag isär den en gång i veckan och satte ihop den igen.
Jag märkte att sådant tycker jag om.
Redan som pojke följde jag med Formel 1-tävlingarna -
och kände till alla förare. Ljudet och farten var min grej.
Omständigheterna är ibland sådana att drömmen blir i bakgrunden.
I mitt fall var det att vi flyttade rätt så mycket -
från en stad till en annan.
Som 15-åring slutade jag flytta med mina föräldrar.
Jag bodde ensam och studerade.
Drömmen fick vara för jag måste koncentrera mig på att klara mig.
Redan som ung måste jag börja bygga mitt eget liv -
och fundera ut vad jag egentligen vill. Den här grejen blev i bakgrunden.
Mycket snabbt märkte jag att jag vill göra något mera -
än ett vanligt jobb.
Jag märkte att jag har idéer vilka jag vill förverkliga.
Efter några år hos min dåvarande arbetsgivare förstod jag -
att så här kan jag inte fortsätta utan måste utveckla något eget.
Från den stunden började jag med egna grejer, med den kunskap -
och färdighet jag hade samlat inom området.
Så grundade jag mitt första egna bolag.
Det började som ett enmansföretag och jag fick se saker och ting, -
fick till och med resa utomlands.
Jag fick se mycket av livet och som 25-åring började jag tänka -
att kan det här vara allt?
Livet gick vidare och jag började på allvar fundera -
över livets innehåll.
Det måste också finnas något annat.
När jag kom till tro var det inte som någon "flash" -
utan jag förstod att jag kan inte klara mig utan det.
Jag gjorde ett medvetet beslut att ta Jesus i mitt liv.
Då började ett väldigt äventyr.
Då min egen ungdom var svår har jag alltid velat hjälpa -
de unga så jag började i församlingen -
med ungdomsarbete och vi grundade ett Gospel Café.
Församlingen var med och vi ordnade kälksafari och allt möjligt.
Många unga kom med och kom till tro, så det var verkligen coolt.
Vi började göra allt möjligt coolt.
Kanske jag lite glömde bort varför jag tror och -
vad den innersta betydelsen är.
Det gick mera ut på verksamhet och allt möjligt presterande.
Den fina verksamhet höll på en viss tid -
men vid något skede började de unga som kommit till tro -
den ena efter den andra dra sig undan.
Den siste som blev var den som först kommit till tro.
Han sade att jag bara berättar om Jesus men ingenting händer.
"Du bara talar om saker men ingenting syns."
Då fick jag lust att slänga in handduken.
Inte i fråga om tron men jag orkar inte mera göra detta.
Då kände jag att Gud verkligen uppenbarade sig i min vånda.
Jag upplevde tydligt att Han inte ville ha mina gärningar utan mitt hjärta.
Då insåg jag någonting men det var svårare -
att ge mitt hjärta än att komma till tro.
Gud bara frågade om jag kan ge hela mitt liv och hjärta -
hela min affärsverksamhet och allt annat.
"Ge allt åt mig."
Jag måste tänka igenom det några veckor om jag verkligen kan säga: -
"Okej, ta allt."
De orden var de största jag någonsin hört i mitt liv.
"Kan du ge mig hela ditt hjärta?"
Efter några år flyttade vi till Helsingfors.
Det var en tydlig kallelse att lämna det gamla församlingslivet.
Jag insåg att ett vanligt församlings- arbete inte är min dröm eller grej.
Att bara vara i församlingen och tjäna församlingsmedlemmarna.
Jag hade gjort det för att det hör till om man är troende.
Jag insåg att det jag gjort inte var min grej.
Vi for till Helsingfors och började egentligen leta efter livet.
Jag körde omkring och tänkte: -
"Gud, visa mig vad jag ska göra."
Ord som "hjälpa, möjliggöra och stöda" dök upp.
Dessa ord snurrade i huvudet.
Vem kan jag hjälpa och stöda, vad kan jag möjliggöra?
Vi började förverkliga drömmarna. Någon skickade vi till en bibelskola, -
samlade pengar åt någon, men så kom jag ihåg: "Vad var min dröm?"
Plötsligt började jag undra om jag också kunde förverkliga min dröm.
Jag kom ihåg drömmarna och köpte den första motorcykeln på länge.
På hösten 2009 körde vi några gånger på banan -
och då insåg jag att det här vill jag göra -
fast jag är så här gammal.
Någon börjar som 15-åring och jag var nästan 40.
Sedan började jag tänka: "Är du säker på vad du vill göra?"
"Finns det ingen annan gren?" frågade släktingarna.
Föräldrarna menade att det är en våldsam grej.
Den lilla drömmen började med den ena cykeln.
Att hjälpa och stöda någon. Rätt så snabbt blev det till ett eget team.
När vi funderade på namnet blev det tre sjuor, -
tre fullkomliga, Fader, Son och Helig Ande.
Allt började faktiskt snabbt.
Efter tre-fyra månader skaffade vi cyklarna -
och var i Spanien och testade.
Vi hade tre mekaniker och fyra förare med oss.
Plötsligt, efter bara fyra månader begrep jag -
att vi redan var i Spanien i Jerez.
Säsongen startade och vi började tävla i Super Sport Cup i Finland.
Första tävlingen var i maj 2010.
Den första starten redan efter ett halvt år.
2010 körde vi i England.
Vår försteförare Pauli som kör där -
vann i Brands Hatch Super Bike och stod sex gånger på podiet.
En jätteprestation som privatstall i England.
Vi var det enda nordiska stallet och fick mycket publicitet i media.
De förundrade sig över vårt team för vi hade en väldig framgång.
I Finland körde vi FM-serien.
Många har också hittat sin dröm här, t.ex. -
de troende mekanikerna vilkas historier är svindlande -
flera sade till Gud att det vore fantastiskt att -
som kristen få vara mekaniker och sedan märker de att de är det.
Det är inte bara min dröm som förverkligats här utan också andras.
Perttu, som kör för oss har alltid drömt om att köra.
Han var inte troende när vi träffades -
men jag bara kände att jag måste fråga honom om han vill köra.
Han började köra och kom ännu till tro så också hans dröm har uppfyllts.
Det är förunderligt att allas drömmar har förverkligats här.
Vi tror att detta är vår plats -
där vi kan föra Guds godhet och kärlek vidare.
Det svåraste har varit att komma på -
hur vi ska göra det i en sådan atmosfär där inte finns någon grund.
Det har inte funnits något kristet stall på bansidan.
Inte i Finland eller offentligt.
Enligt vilken verksamhetsmodell ska vi fungera?
Senare kommer människor och berättar:
"Förra året såg jag ert team och funderade på de tre sjuorna.
Jag hörde att ni är troende och jag själv kom till tro i vintras."
De kommer och vittnar senare och jag inser att det inte är det vi säger -
utan om vi menar allvar för vi det med oss -
och människor blir berörda.
När vi rör oss i en sådan värld är det viktigt att vara äkta.
Livet talar för sig och det är vår största grej.
Livet har talat för sig och människorna har kommit och undrat.
På min läderdräkt står det 3:16 och många frågar vad det betyder -
och så får jag berätta. Vi sätter ut små beten var det går.
De nappar som känner att de måste.
Inom den här grenen är samarbets- partnern en oändligt viktig sak.
Utan dem skulle detta inte vara möjligt -
och vi är oändligt tacksamma för alla som kommit med -
och hjälper till att mångas drömmar förverkligas.
En princip som vi har haft ända från början då vi planerade färgerna.
Rött och vitt är ingen slump -
eller de tre sjuorna, Fader, Son och Helig Ande.
Då beslöt vi att på cyklarna kommer inte en enda reklam.
Så mycket pengar har ingen erbjudit -
att vi skulle fästa någon reklam på dem.
Vi vill hålla 777, Fader, Son och Helig Ande -
rena på cyklarnas sida.
Detta är vår himmelske Fars grej och Han är vår huvudsponsor.
Jag undervisar i hebreiska och håller kurser på olika håll i Finland.
För TV7 har jag gjort Mesila-program och översätter -
program från engelska till finska.
Människor är mycket intresserade av att studera hebreiska idag.
Studeraden finns tillräckligt.
Jag tror att Gud kallar människor att studera hebreiska.
På något vis vill Gud att hebreiska studeras.
Inte kan det finnas någon annan förklaring.
Jag tror att jag själv inte har några drömmar -
utan Gud har satt dem i mitt hjärta.
Vi kan resa till olika platser i världen och Guds folk finns överallt.
Därför har vi olika drömmar.
Jag bara ser att det är en så stor sak -
att hitta drömmen och leva ut den och sin egen tro.
Svensk översättning: Carl Westermarck