Kosketuskohta - Charles Stanley
Kerromme maailmalle evankeliumia terveen raamatunopetuksen kautta.
Aloin seurata Herraa noin 42-vuotiaana.
Kun Jumala alkoi rikkoa minua, se oli kuin sipulin kuorimista.
Kaiken, mitä pidin tärkeänä, Jumala alkoi ottamaan pois.
Haluni ja jumalani oli raha.
Raamattu sanoo, että rakastava hyvyys vetää Hänen luo.
Se ei tuntunut silloin rakkaudelta, mutta oli sitä jälkeenpäin ajateltuna.
Kuorimisprosessi meni siihen pistee- seen, että sain sydänkohtauksen.
Saksasta tultuani menin heti sairaalaan.
Kun makasin kattoa katsellen, katsoin Häneen.
Sinä päivänä päätin luovuttaa. Hän oli saanut huomioni.
Aloin huutaa Häntä avuksi.
Minusta tuli uusi luomus Kristuksessa.
Vanha oli mennyt ja uusi tullut.
Hän antoi tarkoituksen ja suunnan elämälleni.
Liike-elämän sopimukset tyydyttivät pari-kolme päivää, -
sitten taas jotain muuta.
Jumala näytti minulle, mihin suuntaan mennä.
Sen jälkeen mikään ei ole ollut ennallaan.
Palvelemme Georgian Calhounissa, pienessä mattokaupungissa.
20 vuotta sitten näimme siellä avun tarvetta.
Siellä oli keittiö, mutta kävijöitä oli vähän, koska sinne piti mennä itse.
Ajattelimme, että jos saisimme seurakunnat toimimaan yhdessä, -
voisimme hoitaa tuon keittiön, tehdä ruoan ja viedä tarvitseville.
Monet heistä ovat aina kotona. He ovat iäkkäitä ja yksinäisiä.
Charles Stanleyn opetukset ovat olleet minulle tärkeitä.
Hänen eräs perusajatus on, että särkyminen tekee käyttökelpoiseksi.
Käyttääkseen voimallisesti, Hänen pitää murtaa vanha minäsi.
Siten Hän saa kunnian elämäsi kautta.
Niin sinusta tulee kanava, -
jonka kautta Jumala toimii toisten ihmisten hyväksi.
On hämmästyttävää, miten Jumala toimii kanssasi.
Jatkat vain eteenpäin, kunnes Herra kutsuu. Hetkeä et tiedä.
Mutta niin kuin tohtori Stanley, etenet, kunnes et enää voi edetä.
Seuraavaksi: Valmistautuminen sotaan
Miksi Raamatussa on niin monia viitteitä sodankäyntiin?
Jos ajattelet sitä, ajattelet tosiasiaa, -
jonka Paavali sanoi, 2. Tim. 2:3:
"Kärsi vaivaa niinkuin ainakin jalo Kristuksen Jeesuksen sotamies."
2. Kor. 10:3:ssa hän puhuu sota-aseistamme, -
linnoitusten hajottamisesta. Hän puhuu vangitsemisesta, -
orjuuttamisesta ja taistelutaktiikasta.
Raamattu kertoo paljon sodankäynnistä.
Miten se sopii yhteen sen kanssa, että Jeesus on Rauhan ruhtinas -
tai että meidät tunnetaan siitä, että rakastamme toisiamme.
Siitä maailma tietää, että kuulumme Hänelle.
Yhdessä kohtaa Paavali puhuu sodasta, aseista ja haarniskasta.
Samassa kohdassa hän puhuu rukouksesta.
Rukous ja taistelu kuuluvat yhteen.
Niinpä kysymme, miksi Raamatussa puhutaan sotimisesta?
Siitä haluan tänään puhua.
Tämä on uskovien sodankäynnin ensimmäinen osa.
Tämän sanoman otsikko on valmistautuminen sotaan.
Apostoli Paavali ilmaisi tämän selvästi.
Käännetään Efesolaiskirjeen 6. lukuun.
"Lopuksi, vahvistukaa Herrassa ja hänen väkevyytensä voimassa.
Pukekaa yllenne Jumalan koko sota-asu, voidaksenne kestää -
perkeleen kavalat juonet. Sillä meillä ei ole taistelu -
verta ja lihaa vastaan, vaan hallituksia vastaan, valtoja vastaan, -
tässä pimeydessä hallitsevia maailmanvaltiaita vastaan, -
pahuuden henkiolentoja vastaan taivaan avaruuksissa.
Sentähden ottakaa päällenne Jumalan koko sota-asu, voidaksenne pahana -
päivänä tehdä vastarintaa ja kaikki suoritettuanne pysyä pystyssä."
Hän pyytää pysymään lujina ja luettelee uskovan sotavarusteet.
Katsotaan taistelun luonnetta, jonka me kohtamme.
On totta, että kohtaamme taistelun. Kun heräät, olet taistelussa.
Kun uskoit Jeesukseen omana pelastajanasi, -
synnyit taistelukentälle, josta et lähde ennen kun Jumala kutsuu kotiin.
Synnyit taisteluun, joka ei lopu.
Intensiteetti muuttuu, mutta taistelu jatkuu. Se ei koskaan ole ohi.
Mikä siis on taistelun luonne?
Se on hengellinen. Ensiksikin siksi, että olemme henkiolentoja.
Meillä on keho, sielu ja henki. Tärkein näistä on henki, koska -
eräänä päivänä jätämme kehomme ja Jumala vie meidät kotiin.
Meille jää henki ja sielu, todellinen henkilö.
Hengen kautta on suhde Jumalaan.
Olemme henkiolentoja ja tämä taistelu on hengellistä.
Saatana on meitä vastaan joka tasolla.
Hän tahtoo meiltä kehon, sielun, tahdon, tunteet ja tietoisuuden.
Hän haluaa koskea henkeemme ja tekee mitä voi -
irrottaakseen Jumalasta ja suhteesta Häneen.
Suhteesi Jeesukseen Kristukseen on hänen perimmäinen tavoitteensa.
Hän lyö kehoon ja tunne-elämään, -
ja pyrkii rikkomaan suhteemme Isään.
Hän tietää, että hän ei voi erottaa henkeämme Jumalasta.
Hän ei voi millään tavalla tuhota ikuista turvallisuuttamme.
Olemme turvassa, koska Jumala armossaan on tehnyt siitä totta.
Voimatta ottaa henkeämme, hän ahdistelee meitä monin tavoin, -
tekee elämän kurjaksi, estää iloitsemasta Herrasta -
ja olemasta Herran todistajia. Se on sotaa.
Se on sotaa sielua, henkeä, kehoa, nykyistä ja tulevaa vastaan, -
kaikkea sitä vastaan, jota rakastat ja omistat, -
ja joihin uskot Jumalassa.
Hän on Jumalan lapsen uskoa vastaan. Se on hengellinen taistelu.
Se on myös todellinen sota. Tuntemistani ihmisistä vain ne, -
jotka eivät usko paholaiseen, ovat sokaistuneita.
Katsotaan Toisen korinttolaiskirjeen 4. lukua.
2. Kor. 4:4 puhuu uskottomista: -
"...joiden mielet tämän maailman jumala on niin sokaissut, -
ettei heille loista valkeus, joka lähtee -
Kristuksen kirkkauden evankeliumista, hänen, joka on Jumalan kuva."
Saatana on heidät sokaissut. Ajatellaan tätä paradoksia.
Kristuksen tavoite on, -
että tunnistaisimme Hänen olevan todellinen ja uskoisimme Häneen.
Saatana taas tahtoo pettää, jotta uskoisimme, että häntä ei ole ja -
ettemme uskoisi siihen, mitä hän on, emmekä puhuisi hänestä.
Jos ihmiset eivät puhu hänestä eivätkä usko häneen, -
hän saa heidät sinne, minne tahtoo. Hän voi teettää likaisia töitä -
ihmisen elämässä, koska he eivät ymmärrä saatanan strategiaa.
Hänen uhreinaan he menevät minne hän tahtoo.
Jos joku sanoo ettei usko häneen, hän on siellä missä saatana tahtoo.
Se on itse asiassa hänen perimmäinen aseensa.
Kun ihmiset eivät usko hänen olevan olemassa; ei strategiaa, tekoja -
eikä tapoja, hän jää ilman kunniaa.
Sitä hän ei halua, vaan hän tahtoo ihmiskunnan orjuutta.
Tämä on todellinen taistelu. Saatana on todellinen.
Hänen lähettämänsä vaikeudet ja koettelemukset ovat todellisia.
Kun sinuun sattuu henkisesti tai fyysisesti, se on totta.
Se on todellista kipua. Nämä ovat oikeita tilanteita ja olosuhteita.
Meidän on kohdattava taloudelliset, perheen ja fyysiset tilanteet.
Kaikki nämä ovat aitoja. Hän on sairaudenkin takana.
Jumala sallii asioita, mutta lopulta kuolema, synti, sairaudet ja paha -
ovat viime kädessä johdettavissa saatanaan Eedenin puutarhassa.
Meillä on vihollinen, joka aikoo tuhota meidät keinoja kaihtamatta, -
millä tahansa keinolla, jonka Jumala sallii.
Hän ei ole rajaton asioissa, joita hän voi tehdä. Taistelu on totinen.
Puhumme asiasta, joka on Jumalan silmissä erityisen tärkeä.
Paavali kertoi, mitä sinulla on, kuka olet ja miten elää.
Mutta sinulla on vastustaja. Toinen tärkeä asia on tämä.
Paavali sanoo, että tulee ottaa vastuu.
Luemme jakeesta 10.
Hän käynnistää hälytyksen. Hälytys on ääni tai merkki siitä, -
että vaara on lähellä, jotain on tapahtumassa.
Siksi tämä on hälytys. Ef. 6:10: -
"Lopuksi, vahvistukaa Herrassa ja hänen väkevyytensä voimassa."
Huomaa tuo sana, kun hän sanoo "vahvistukaa Herrassa".
Se tarkoittaa "olla vallassa". Se on preesensissä, eli se on jatkuvaa.
Se on olla jatkuvasti voimassa tai vallassa.
Tätä emme tee itsellemme vaan Jumala tekee sen meitä varten.
Toisin sanoen Jumala vahvistaa meitä olemaan ja tekemään -
kaikki päätökset. Hän on se, joka tekee.
Paavali sanoo: "Lopuksi, vahvistukaa...", olkaa vahvistetut.
Mistä hän puhuu?
Herra Jeesus Kristus, joka elää meissä Pyhässä Hengessä, -
on voimamme lähde.
Emme pärjää paholaiselle. Emme ole yhtä älykkäitä ja voimakkaita.
Hän on fiksumpi ja voimakkaampi kuin me.
Hänellä on enemmän kokemusta ja hän on kukistanut suurimmankin.
Kukaan meistä ei ole yhtä älykäs.
Mitä tarkoittaa 'vahvistua Herrassa'?
Sitä, että sodimme niin, että saamme voiman -
paholaista vastaan Herralta Jeesukselta.
Hän on voimamme, voimamme lähde.
Me emme yritä saada voimaa ulos itsestämme -
vaan Häneltä. Mennään Efesolaiskirjeen 1. lukuun -
jakeeseen 19. Löydämme 3 samaa sanaa -
Paavalin rukouksesta kuin 6. näimme luvussa.
Tämä on tärkein kohta.
Jakeen 18 rukouksessa hän sanoo:
"ja valaisisi teidän sydämenne silmät, että tietäisitte, mikä on se toivo, -
johon hän on teidät kutsunut, kuinka suuri hänen perintönsä kirkkaus -
hänen pyhissään..." Eli se, mitä Hän antaa lapsilleen.
"...ja mikä hänen voimansa ylenpalttinen suuruus meitä kohtaan..."
Meidän voimaannuttaminen.
Meidän tulee ymmärtää Jumalan voima. Jae jatkuu: -
"...jotka uskomme-sen hänen väkevyy- tensä voiman vaikutuksen mukaan...".
Menemme takaisin lukuun 6.
Katsomme jaetta 10. Paavali sanoo:
"Lopuksi, vahvistukaa Herrassa ja hänen väkevyytensä voimassa."
Tässä hän puhuu voimasta: "hänen väkevyytensä voimassa."
Mistä hän puhuu? Jumalallisesta voimasta.
Mitä Paavali tässä ajaa takaa? "vahvistukaa...", miten?
Miten olla vahva? Herrassa.
Ei ole sattuma, että hän ei sanonut "Jeesuksessa", -
jolloin ajattelisimme Jeesuksen nimeä, pelastusta, anteeksiantoa; -
eikä "Kristuksessa", jolloin ajattelisimme Messiasta.
Hän sanoi "vahvistukaa Herrassa", Herrassa Jehovassa.
Hän on suvereeni ja lopullinen hallitsija.
Hänellä on kaikki auktoriteetti maailmassa nyt, ennen ja ikuisesti.
Ei ole sen vertaista voimaa kuin kaikkivaltiaalla Jumalalla.
Hän on kaikkivoipa. Saatana ei ole kaikkitietävä.
Hän ei tiedä ajatuksiasi eikä ole kaikkivoipa.
Hän ei ole kaikkialla eikä kaikkivaltias.
Voimme sanoa, että Hän, joka on meissä, on maailman voimia suurempi.
Sinussa on voima, joka on suurempi kuin Saatanan voima.
Se on Hänen valtansa ja voimansa.
Jos minulla siis on tämä voima, miksi en ole vahvempi?
Tämän haluan sanoa. Jos kuuntelet, sano aamen.
Menemme takaisin 6. lukuun. Katsotaan näitä sanoja hetkinen.
Katso näitä sanoja. 10. jakeessa sanotaan:
"Lopuksi, vahvistukaa Herrassa..." Olkaa vahvistetut Herrassa.
"...ja hänen väkevyytensä voimassa.",
Hänen voimansa, Hänen auktoriteettinsa väkevyydessä.
Kuule. Valta ja auktoriteetti eivät ole sama asia.
Voima ja auktoriteetti eivät ole sama asia. Katso, niin ymmärrät.
Auktoriteetti ei ole aina voimaa. Mieluummin auktoriteetti on -
valtaa, jota tarvitaan jossain tilanteessa tai olosuhteessa.
Kuvaan tätä.
Voimaa voi olla ilman auktoriteettia. Annan esimerkin.
Tämä pätee meihin kaikkiin. Jos olet liikennepoliisi.
Risteyksessä ei ole liikennevaloja ja siinä pitää ohjata liikennettä.
Liikenne tulee oikealta puoleltani.
Sinä astut esiin ja teet näin.
Liikenne pysähtyy.
Hetken päästä teet näin ja liikenne jatkuu.
Sen jälkeen käännyt ja toiset tulevat.
Sitten teet näin ja näin. Ihmiset ylittävät suojatien.
Kuulkaa. Yhdellä puolella on neljä kaistaa.
Siellä on kaksi isoa rekkaa, 2-3 kuorma-autoa, 4-5 autoa.
Tällä puolella sama juttu ja täällä autoja rivissä.
On kuin iltapäiväruuhkassa, autoja kaikkialla.
Kaikkien edessä on pieni kuplavolkkari.
Sinä seisot siellä. Salli minun kysyä.
Onko sinulla enemmän voimaa kuin tuolla kuplavolkkarilla?
Voiko se ajaa päällesi, jos tahtoo?
Kun seisot siellä, se voi sen tehdä.
Rekasta ei parane puhuakaan. Siellä sinä vain seisot.
Kiinnostavaa on se, että kun seisot siellä poliisin puvussa, -
mikä pysäyttää liikenteen?
sinun voimasi vai auktoriteetti, jota edustat?
Sinulla on auktoriteetti eli valtuutus, sinulle delegoitu valta.
Kun annat merkin, liikenne pysähtyy; toisen merkin, liikenne jatkuu.
Ei sen vuoksi, että asetut rekan eteen huutaen: pysähdy, pysähdy!
Se tekisi sinusta pannukakun.
Mutta kun seisot virka-asussa, voit pysäyttää 10000 rekkaa, -
valtuutuksesi vuoksi, jonka olet saanut.
Tästä tässä tekstissä on kysymys. Meillä ei ole vain Jumalan voimaa, -
meillä on valtuutus. Voimme sanoa: "Ulos täältä, jätä minut!"
Joskus olen yöllä puhunut Herralle saatanan yrittäessä sotkea.
Olen sanonut: "Mene piru ulos tästä huoneesta, talosta ja tontilta."
Onko se tyhmää? Ei ole.
Kun mainitset Herran Jeesuksen nimen ja kalliin veren, hän lähtee.
Hän vihaa Jeesuksen nimeä ja Hänen verensä voimaa.
Joku voi ajatella, että sehän on vain hokkus pokkus.
Mutta kokeilehan.
Se ei ole hokkus pokkus, vaan Jumalan voima ihmisen kautta.
Kuuntele. Jokaisella uskovalla elää sisimmässä Kristus, Jumalan voima.
Voima ei yksin riitä, tarvitaan Jumalan valtuutus.
Meillä on jumalallinen valtuutus.
Voimme käyttää valtuutusta vain kun vaellamme Hengessä.
Jumala ei anna valtuutusta, jos vaellamme lihassa, -
luontomme mukaan, omia asioita tehden, tottelemattomina Herralle.
Entä kun minulla on vaikea aika?
Huudat Jumalan puoleen: "Herran Jeesuksen nimessä -
ja kalliin veresi kautta, pyydän voimaasi, tarvitsen sitä."
Voimmeko puhua saatanalle? Ilman muuta.
Kuule, kun käsket hänet ulos elämästäsi, hänen pitää lähteä.
Vaella Hengessä ja uskossa. Se ei ole oma voimamme.
Emme itse aja häntä pois.
Muista. Me kutsumme tilanteeseen valtuutuksen -
universumin Hallitsijalta. Perkele ei tee mitään Jumalan sallimatta.
Miksi Jumala sallisi hänen kiusata ja vahingoittaa tai mitä tahansa, -
kun huudamme avuksi Herran nimeä?
En sano, ettei vaikeita tilanteita tule, jossa kysymme: -
"Missä on Herra?" - "Olen täällä."
"Miksi tämä?" - "Sillä on tarkoitus."
Monesti kysymme: "Mikä tarkoitus tällä koettelemuksella on?"
Se ei tarkoita, että annan pirulle tai kiusaukselle periksi -
tai että pitäisi luovuttaa ja masentua.
Puhun kahdesta asiasta. Saatana yrittää tuhota sinut, -
yrittää teettää vääriä päätöksiä ja langettaa kiusaukseen.
Meillä on Jumalan voima ja valtuutus.
Kyse on Hänen voimastaan. Meille on annettu voima.
Minulla voi olla voima, mutta jos en käytä sitä, -
jos en harjoita sitä, sitten pitää pärjätä omillani.
Siksi horjumme ja kaadumme. Jumalan voima on käytössäsi.
Sinulla on Jumalan valtuutus elämäsi taustatukena.
En nousisi tänne seisomaan ilman Jumalan valtuutusta tähän sanomaan.
Osa tästä valtuutuksesta on Raamatun Sana.
Minä vain kerron, mitä Jumala sanoo, Raamatun periaatteita.
Tämä on valtuutus. Kaikkivoipa Jumala on auktoriteetti, en minä.
Minä olen vain suu, Hän on auktori- teetti. Ei minun kykyni tai lahjani.
Jumalan työtä tehdään Jumalan tavalla, voimalla ja valtuudella.
Kukaan ei voi ottaa siitä kunniaa. Se olisi typerää.
Jumalan valtuutus tulee Jumalan Sanasta ja Hengestä.
Sana sanoo ensiksikin, että vastuullani on olla vahva.
Toiseksi meidän pitää pysyä lujana. Katsotaan tätä.
Se sanotaan 4 kertaa, tässä näet vain kolme.
Näytän missä neljäs on. Katsotaan Ef. 6:11,13:
Pukekaa yllenne Jumalan koko sota-asu [Lujina ja juurtuneina], -
voidaksenne kestää perkeleen kavalat juonet."
Katsotaan myös jae 13.
"Sentähden ottakaa päällenne Jumalan koko sota-asu, -
voidaksenne pahana päivänä tehdä vastarintaa...".
Tehdä vastarintaa on kreikaksi sama kuin seisoa lujasti.
Tässä se ilmaisee vastustamista pahana päivänä.
"...ja kaikki suoritettuanne pysyä pystyssä."
'Seisoa lujina' neljä kertaa. Miksi hän toistaa sen?
Tästä sodankäyntiä koskevasta kohdasta puuttuu jotain.
Sotavarusteista on muutama sana, mutta ei käskyä "Eteenpäin mars!".
Missään ei sanota: "Hyökätkää!"
Sanooko hän: "Valmistautukaa taisteluun".
Hän haluaa vain, että pysytte lujana. Tiedätkö miksi?
Paavali sanoo samoin kuin profeetta Joosafatille taistelun edellä.
Hän sanoi: "Astukaa esiin, seisokaa ja katsokaa, kuinka Herra pelastaa."
Jumala ei käskenyt Moosesta Punaisen meren äärellä -
lyömään egyptiläisiä, vaan seisomaan katsoen Herran pelastusta.
Jumala ei tahdo meidän taistelevan paholaisen kanssa.
Mitä Hän tahtoo meidän tekevän?
Hän tahtoo, että olemme Hänessä vahvoja -
ja seisovan hiljaa katsoen kun Hän tekee ihmeellisiä asioita.
Turha kysyä, mitä Hän aikoo tehdä. Tiedämme mitä tapahtuu.
Voimamme on Herrassa. Seisomme pahaa, syntiä ja paholaista vastaan.
Seisomme kiusausta, koettelemusta ja vainoa vastaan.
Meidän tulee luottaa Häneen. Miten seisomme? Seisomme näin.
Seisomme Kaikkivaltiaan Jumalan voimassa.
Odotamme kärsivällisesti, että Hän puuttuu asiaan.
Herran sota-asussa; pelastuksen kypärä suojaa ajatuksia.
Vanhurskauden haarniska suojaa tunteitamme.
Totuuden vyö suojaa uskoamme. Ja niin edelleen.
Seisomme kaikkivaltiaan Jumalan auktoriteetissa.
Hän seisoo kanssamme. Me seisomme luottamuksessa.
Meidän ei tarvitse pelätä, paeta, horjua eikä kaatua.
Me seisomme ja katsomme, kun Herra tekee työnsä.
Tästä on kysymys Herrassa lepäämisessä. Ei tappelua.
Se on lepoa Herrassa, ei passiivisuutta.
Jos kysyt sotilaalta, joka odottaa vihollisen hyökkäystä, -
Hän sanoo: "En ole passiivinen."
Siksi Paavali kehottaa seisomaan lujana vastaan.
Asetu seisomaan vastaan tietäen, että sinuun kohdistuu hyökkäys.
Jos haluat parasta Jumalalta maailmassa, joka on kieroutunut, -
sotkeutunut ja sairas, tämän kaiken keskellä -
sinulla voi olla paras elämä. Luota Jeesukseen Kristukseen.
Kuka on ystäväsi ilman Häntä? Ilman Jeesusta paholainen on johtajasi.
Jos et usko häneen, se ei muuta maailmaa. Niin hän haluaakin.
Hän ei halua, että uskot ja tunnistat hänen tekonsa, jotta et muuttuisi.
Kun muutut Jumalan armosta, ymmärrät, mitä ilman olet jäänyt.
Haluat Kristuksen olevan kapteeni ja Isän Jumalan olevan ylipäällikkö.
Haluatko elämässä parasta? Saat sitä uskomalla Häneen pelastajanasi.
Isä, rakastamme Sinua ja ylistämme nimeäsi.
Pyydämme, että Pyhä Henki sinetöi tämän sanoman niin ettei se pakene.
Kukaan ei voi ohittaa sitä. Sen hedelmä on kadonneiden pelastus.
Sen hedelmä vahvistaa heikkoja, jotka usein horjuvat ja kaatuvat.
Rakastamme ja ylistämme Sinua, että olet läsnä elämän joka tilanteessa.
Olet läsnä kaikissa olosuhteissa. Jeesuksen nimessä. Aamen.
Jos ohjelmamme on siunannut sinua, käy verkkosivuillamme: intouch.org.
Kosketuskohta johdattaa ihmisiä syvempään Jeesus-suhteeseen -
ja vahvistaa paikallisia seurakuntia.
Tämän ohjelman maksoi Kosketuskohta-palvelutyö.
Sen mahdollistivat Jumalan armo ja teidän rukouksenne ja lahjanne.
Suomennos: Voitto Kettunen