"Ühenduses" dr Charles Stanleyga.
Et maailm kuuleks evangeeliumi terve piibelliku õpetuse kaudu.
Täna saates: "Hea Karjane"
Miks on meil niivõrd raske uskuda,
et Jumal armastab meid ja vaatab meie järele?
Põhjuseid on vast mitu, kuid üks neist on see, et me ei suuda ette kujutada,
kuidas suurele, aulisele ja vägevale Jumalale
võiks korda minna meie elu pisiasjad.
Samuti ei suuda me ette kujutada,
et sel erakordsel Jumalal, kes valitseb kogu maailma üle,
võiks üldse mõttesse tulla meie tühised vajadused.
Võib ka olla, et tunneme end oma mineviku pärast süüdi.
Kuidas võib Jumal olla niivõrd hooliv, õrn ja armastav, kui me ei vääri seda?
Vahel võime arvata, et Jumalal pole meie jaoks aega.
Mõned ütlevad, et Jumalal pole aega mõelda nende tühistele vajadustele.
Sel mõtteviisil on üks puudus.
Nii mõeldes jääme ilma rõõmust,
mida pakub lähedane suhe armastava ja igatseva Jumalaga.
Samuti ei koge me turvatunnet ja kindlust,
mis meil võiks Temaga iga päev olla.
Me jääme igal juhul kaotajaks, kui me ei mõista, kes Ta on.
Enamik inimesi saadab elu mööda, teadmata, et on keegi,
kes on igatsenud olla nendega igal sammul.
Raskustes, viletsuses, rõõmus.
Sellest isikust ma rääkida tahangi.
Teeme lahti Psalmid 23.
See isik, kes igatseb olla meiega kõik meie elupäevad,
on Hea Karjane.
Otsime üles Psalmid 23 ja loeme esimesed kuus salmi.
"Issand on mu karjane, mul pole millestki puudust.
Haljale aasale paneb ta mind lebama, hingamisveele saadab ta mind;
tema kosutab mu hinge.
Ta juhib mind õiguse rööbastesse oma nime pärast.
Ka kui ma kõnniksin pimedas orus,
ei karda ma kurja, sest sina oled minuga;
su karjasekepp ja su sau, need trööstivad mind.
Sa katad mu ette laua mu vastaste silma all;
sa võiad mu pead õliga, mu karikas on pilgeni täis.
Ainult headus ja heldus järgivad mind kõik mu elupäevad
ja ma jään Issanda kotta eluajaks."
Kui palju kordi oled seda lugenud?
Kuhu jääd tavaliselt pidama?
Kas seal, kus öeldakse, et kui kõnnin pimedas orus, ei karda ma kurja,
või seal, kus on juttu lauast, õliga võidmisest,
sellest, et headus ja heldus järgivad mind kõik mu elupäevad?
See on Jumala psalm meile.
Sellega väljendab Ta, kui hoolsalt Ta meie järele vaatab.
Ei ole lihtne tunda ja kogeda ning kõndida teadmises,
et Jumal on meie Karjane
ja et Ta kohtleb meid kui karjane oma lambaid.
Vaatame seda piiblikohta nende mõtete valguses,
et Jumal hoolib meist, vaatab meie järele
ja et Talle läheb korda iga pisiasi.
Su juures pole ühtki asja, mida Jumal ei peaks tähtsaks.
Su juures pole ühtki asja, millest Ta vaataks mööda.
Ta on tõepoolest hooliv karjane.
Alustame esimesest salmist, sellest, et Issand on mu Karjane.
Mõelgem Temast kui karjasest just selle salmi valguses.
Ta on päris meie oma Karjane.
"Issand on mu karjane."
Mitte mõni suvaline karjane, vaid minu Karjane.
Seda ütleb Taavet.
Kuna ta oli karjane ja tundis oma lambaid,
siis Jumal kindlasti inspireeris teda seda kirjutama.
Jumal teadis, et see annab tröösti ja tuge sajandeid ja sajandeid.
See on üks tuntumaid piiblikohti, aga ka üks mitmekülgsemaid.
Seda loetakse, kui võetakse Jumalaga isiklikku aega.
Seda loetakse ka keset valu, kannatusi ja muret.
Varem loeti seda klassiruumides, mõnes kohas veel praegugi.
Kui otsitakse Jumalalt abi, pöördutakse 23. psalmi juurde.
Tegelikult on vaid teatud inimesed,
kes võivad öelda "Issand on mu karjane".
Ainult need, kes on võtnud Hea Karjase oma Päästjaks,
võivad öelda, et Issand on nende Karjane.
Jeesus Kristus on Hea Karjane. Ta on seda ise öelnud.
"Mu lambad kuulevad mu häält ja järgnevad mulle.
Keegi ei kisu neid minu käest. Mu Isa, kes on suurim, on nad mulle andnud.
Mina ja Isa oleme üks."
Kas Issandat võib kutsuda Karjaseks see, kes väidab Jumalasse uskuvat?
"Issand on mu karjane." See on isiklik suhe.
Kuidas luua Karjasega suhe?
Sa pead mõistma, et oled patune,
uskuma, et Ta suri ristil, ja võtma Ta vastu oma Päästjaks.
Kuidas saab maailma Päästja olla sulle Hea Karjane,
kui sa Teda vastu ei võta?
Kui pole Päästjat, pole ka Head Karjast.
Paljud ütlevad, et ei usu Jeesusesse,
aga usuvad Jumalasse ja 23. psalmi, mis olevat nende lemmikuid.
Nad ütlevad: "Issand on mu karjane, mul pole puudust."
Ta pole nende Karjane, ja neil on puudus.
Nad ei mõista, et neil on puudu kõige tähtsamast asjast.
Nad täidavad oma elu muude asjadega, suhetega ja millega veel.
Tegelikult igatsevad nad aga Jumala järele.
Ta on pannud selle igatsuse igasse südamesse.
Inimene võib seega öelda, et usub 23. psalmi
ja et "Issand on mu karjane" on tema lemmiksalm.
Kui ütled oma eksinud sõbrale, et see pole tõsi,
ütleb ta: "Aga ma ju usun Jumalasse."
Ta tunneks end ilmselt väga solvatuna, kui ütleksid:
"Kui sa ei võta Ülemkarjast Jeesust Kristust oma Päästjaks,
siis ei saa sa öelda, et Ta on su Karjane."
See on evangeeliumi tõde.
Jeesus ütles: "Mina olen hea karjane."
Isa, Poeg ja Püha Vaim - Jumal kolm ühes, kolmainsus.
Isa, Poeg ja Püha Vaim.
Jeesus Kristus oli ka loomise juures.
Tema on Hea Karjane.
Pole võimalik seda palvetada... Sest palve see ju tihti on.
"Issand on mu karjane, mul pole puudust" öeldakse, kui ollakse hädas.
Sellest tehakse palve.
Jeesus aga lihtsalt kirjeldab enda ja Isa suhet.
Mõtle nüüd, kas sa võid kindlusega öelda, et Issand on su Karjane.
Tema all mõtleme Jumala Poega Jeesust Kristust,
kes läks ristile, et surra meie pattude eest.
Kas saad öelda, et kuuled Tema häält ja järgned Talle?
See on Jumala tahe meie kõigi jaoks.
Seega, Ta on meie isiklik Karjane.
Teiseks on Ta karjane, kes varustab.
Siin öeldakse: "Haljale aasale paneb ta mind lebama."
Sellega mõeldakse... Kuulake nüüd.
"Issand on mu karjane ja mul pole millestki puudust."
Karjasena täidab Ta oma kohust.
Tema kohus on täita meie vajadused.
Niisiis, nagu Taavet ütleb,
juhib Ta oma lambad haljale aasale, kus on süüa külluses.
Haljale aasale.
Kuulake: "...hingamisveele saadab ta mind."
Karjane juhib oma lambaid.
Ta juhib nad haljale aasale, et neid toita,
ja hingamisveele, mitte kärestikku.
Mida veel soovida?
Lammastel on karjane, kes neid kaitseb,
neil on haljad aasad ja hingamisveed.
Taaveti mõte oli see, et Hea Karjane on pühendunud
meie materiaalsete ja füüsiliste vajaduste täitmisele.
Ta on pühendunud ka meie hingeliste ja vaimsete vajaduste täitmisele.
Hingamisvesi, rahu.
Mitte üksnes materiaalsed asjad, vaid hingerahu.
Räägime nüüd otseselt vajadustest ja soovidest.
Kui mul on mingid vajadused või soovid, mis ei ole leidnud rahuldust,
siis võib mul tekkida küsimus,
kas ta täidab tõesti kõik mu vajadused. Niimoodi siin öeldakse.
Siin öeldakse, et Issand on mu Karjane, ja kuna Ta on seda tõsimeeli,
siis ei ole mul millestki puudust.
Kolmandaks on Ta karjane, kes andestab.
"Issand on mu karjane, mul pole millestki puudust.
Haljale aasale paneb ta mind lebama, hingamisveele saadab ta mind;
tema kosutab mu hinge."
On kaks asja, mis hingekosutusega seonduvad.
Mida lambad teevad? Nad lähevad hulkuma.
Nad võivad hoida karjase selja taha, hoida tema ligi, järgida teda.
Ta on neile turvapaik.
Oma loomult on nad aga ekslejad.
Miks lähevad nad ekslema?
Sest nad pööravad karjaselt oma pilgu.
Mõnikord tundub taamal olev aas haljam.
Hea Karjane teab parimat kohta, kus lambaid toita.
Aeg-ajalt läheb aga lammaste pilk ekslema
ja tundub, et mujal on haljam.
Me astume Jumala tahtest kõrvale, kui pöörame oma pilgu Karjaselt
ning kinnitame selle millelegi,
mis tundub olevat haljam, kosutavam, ligitõmbavam ja parem kui see,
mille Jumal on nüüd ja siin määranud.
Kui miski tundub parem, anname mõista:
"Suur tänu juhatuse eest, aga too seal tundub parem.
Näib, et seal on haljam ja et seal saab kõhu paremini täis.
Ma lähen parem sinna."
Tema kosutab meie hinge.
Kui lambad lähevad ekslema, läheb Hea Karjane neile järele.
Kuidas täpsemalt?
Kindlasti ei lähe Ta neid kepiga peksma.
"Sa pole ju ometi nii loll!" Ta teab, et lambad on lollid.
Mida Ta siis teeb?
Jumal teab, kui rumalad me vahel oleme.
Ta võtab lamba sülle,
toob ta tagasi teiste lammaste juurde ja jätkab teed.
Ta ei noomi ega nahuta selle eest, mida lammas on teinud.
Ta on õrn ja armastav karjane.
Meil on raske ette kujutada,
et Jumal, kes on kõikväeline, kõiketeadev, kõikjalviibiv ja püha,
võiks olla karjane.
Aga meie oleme ju nagu lambad.
Ta ütleb, et "me kõik eksisime nagu lambad".
See on tõsi.
Niisiis, Isa "laskis meie kõigi süüteod tulla tema peale".
Jeesus on see, kes on kannatanud meie patu pärast,
et me saaksime andeks, võiksime tulla tagasi Tema karja ja kosuda.
Kuid ma usun, et Ta mõtleb hinge kosutamise all veel midagi.
Me kõik elame teatud viisil.
Me kõik oleme mingitmoodi hõivatud.
Meil on kohustused, kodu, pere, äri, igasugused asjad.
On aegu, kui meie jõud saab otsa, kui kaotame kindluse.
Ühesõnaga, me väsime ära.
Mida siis hinge kosutamise all mõeldakse?
Ühest küljest kosutab Ta meid, kui teeme Tema vastu pattu,
aga Ta kosutab ka meie hinge, annab meile uut jõudu.
Ta teab, et satume olukordadesse, mis meid emotsionaalselt kurnavad.
Seepärast igatseb Ta meie hinge kosutada.
Ta teeb seda, kui oleme Temaga osaduses.
Olgem targad ja mõistkem,
et aeg, mille veedame Temaga kahekesi, on parim hinge turgutaja.
Sellele pole asendust.
Ma pole puhkuse vastu, mulle endalegi meeldib see.
Mis aga puutub hinge kosutamisse, hingeelu turgutamisse,
siis pole õigemat paika kui see siin.
Pole vaja minna kuhugi mujale, et leida vaimu- ja hingekosutust.
Ihu võib tõesti vajada aega, et igapäevamelust taastuda.
Mis aga puutub hingekosutusse, siis on vastuseks lähedus.
Lähedus hea karjase Jeesusega.
Selline lähedus, kus me kuulame Teda,
laseme Tal end hoida ja endale meelde tuletada,
et Ta armastab meid oma igavese ja üleloomuliku armastusega,
mille Ta meie peale valab.
Kuulake: "...tema kosutab mu hinge. Ta juhib mind õiguse rööbastesse..."
Mida Hea Karjane teeb?
Hinge kosutajana asetab Ta meid tagasi õigele rajale,
juhib meid õige elu rööbastesse,
õigete tegude, õige käitumise rööbastesse.
Kuna Ta teab, mis on meile parim.
Üks asi on kõigile parim.
Pole vahet, kellest on jutt. Jumalale kuuletumine.
See on alati parim.
On kirjutatud, et Ta juhib meid õiguse rööbastesse oma nime pärast.
Mida see tähendab?
Seda, et Jeesuse sulastena kutsutakse meid kristlasteks,
meid kutsutakse pühadeks.
Kui elame jumalakartlikku elu, toob see Jumalale au.
Mis aga juhtub, kui me ei kuula Ta sõna, keerame oma elu tuksi?
Me otsekui lööme ukse kinni Jumala nina ees
ning selle ees, mida Ta tahab meile anda.
Ta võib muuta meie elu, meid pühitseda, õpetada meid pühalt elama.
Meie aga valime patu...
"Ta juhib mind õiguse rööbastesse oma nime pärast."
Tema nimi tõstetagu kõrgeks.
Meie elu kas toob Jeesuse nimele au või häbistab seda.
Tema eesmärk ja tahe on juhtida meid õiguse rööbastesse.
Kuulame, mida siin veel öeldakse.
Siin räägitakse, et Ta on karjane, kes kaitseb.
"Ka kui ma kõnniksin pimedas orus,
ei karda ma kurja, sest sina oled minuga;
su karjasekepp ja su sau, need trööstivad mind."
Karjasekepp ja sau.
Karjane loendas lambaid nii,
et sirutas oma kepi välja, ja lambad läksid selle alt läbi.
Karjasekepp oli konksuga,
nii et sellega sai hättasattunud lamba tagasi tõmmata.
Karjasekeppi kasutati ka selleks, et kaitsta lambaid metsloomade eest.
Karjasekepp oli lammastele kaitsesümbol.
"Su karjasekepp ja su sau, need trööstivad mind."
Kui me kõnnime pimedas orus...
"Ka kui ma kõnniksin..." Mitte "jookseksin".
"...pimedas orus..." Ajutiselt.
Karjane juhtis lambaid läbi oru ühelt mäenõlvalt teisele,
kus oli parim söödamaa.
"Ka kui ma kõnniksin pimedas orus, ei karda ma kurja..."
Mõtleme korraks, mis on pime org.
Kui on pimedus, peab olema ka valgus.
Pime surmavarju org.
Vari saab tekkida ainult siis, kui millelegi langeb valgus.
Pime surmavarju org.
"Ka kui ma kõnniksin pimedas orus..."
Mõtleme hetkeks sõnale "surm".
Läheme elu jooksul läbi väga rasketest aegadest, sattuda surmasuhugi.
Ometi ei karda me kurja, sest Tema on meiega, Ta karjasekepp trööstib meid.
See on põhjus, miks me ei pea kartma ka kõige suuremat kurja.
"Sina oled minuga."
Hea Karjane ei lahku. "Ma ei hülga sind ega jäta sind maha!"
"Ka kui ma kõnniksin pimedas orus, ei karda ma kurja."
Me ei karda, sest Hea Karjane Issand Jeesus Kristus on meiega.
Tema karjasekepp ja sau kaitsevad meid.
Mis meid kaitseb?
Jumala kõikvõimsus.
Piiblis kirjutatakse, et Issanda ingel on leerina...
Vaadake, Issanda inglid on leerina nende ümber,
kes Teda kardavad, ja Ta vabastab nad. (Ps 34:8)
Jumal kaitseb meid.
Ta on isiklik Karjane, kes varustab.
Ta on karjane, kes hoolib kõigest, mis meie elus on.
On veel midagi. Jah, Ta on isiklik Karjane, kes varustab,
kes kaitseb,
aga on veel midagi.
Ta on karjane, kes valmistab ette. Kuulake.
Selle kirjakohaga on meil raskusi.
"Sa katad mu ette laua mu vastaste silma all;
sa võiad mu pead õliga, mu karikas on pilgeni täis.
Ainult headus ja heldus järgivad mind kõik mu elupäevad
ja ma jään Issanda kotta eluajaks."
Läheme uuesti sinna, kus öeldakse, et Ta karjasekepp ja sau trööstivad.
Sõna "trööstima" on ladina keeles "tugevus koosolemisest".
Meid trööstib suhe.
Lähedus Temaga keset raskusi.
Ta on karjane, kes valmistab ette. Mille?
Siin öeldakse: "Sa katad mu ette laua mu vastaste silma all."
Laua katmise all on mõeldud vajaduste täitmist.
Ta ei vea kunagi alt, ei jää kunagi hiljaks,
Ta teeb, mida on lubanud.
Pole vahet, millega tegeleme ja kus oma eluga oleme,
Temal on valmis pandud kõik, mida me vajame.
Vastaste silma all.
Meie hakkame kohe vaenlasi otsima.
Kui Taavet seda neil päevil kirjutas, mõtles ta looduslikke vaenlasi.
Tema lambaid ähvardasid metsloomad,
aga tal oli elu jooksul ka palju teisi vaenlasi,
kellest kõige õelam oli vast kuningas Saul.
Ta ütleb: "Sa katad mu ette laua mu vastaste silma all."
Kuidas seda tänapäeval mõista?
Enamikul meist ei ole just palju inimvaenlasi.
Kes on siis need vaenlased?
Madal enesehinnang, tõrjutusetunne,
üksindustunne, ahastus, lootusetus.
Nimekiri jätkub.
Ebakindlus,
tunne, et sind ei armastata, et sulle on pööratud selg,
et oled teistest eraldatud.
Hirm tuleviku ees.
Peame pistma rinda paljude vaenlastega.
Ta on katnud meie ette laua.
Teiste sõnadega: "Ma olen valmis täitma iga su vajaduse.
Kõigi nende hädade ja proovilepanekute keskel."
Need on kui vaenlased, mis röövivad rahu ja jõu ning söövad hinge.
Jumal on aga selle keskel. Ta katab laua mu vastaste silma all.
Loeme edasi.
Siin öeldakse: "...sa võiad mu pead õliga..."
Mis on sel pistmist Hea Karjasega?
Kui neil päevil keegi külla tuli,
pesi ori tema jalgu, kuna ta oli tulnud mööda kuiva tolmust teed.
Seejärel kallati talle pähe õli, värskenduseks.
Nagu lugesime, et "sa võiad mu pead õliga".
Sellega ütleb Jumal: "Ma katan su ette laua.
Siin on kõik olemas.
Kõigi nende vaenlaste silma all, kes häirivad su hingerahu.
Ma kutsun sind.
Ma kutsun sind lauda."
Sa võiad mu pead õliga.
Sa kutsud mind istuma lauda,
kus sa puhastad ja värskendad mind, võiad mu pead.
Nii annab Jumal mõista, et Hea Karjane kutsub meid kogu aeg.
Ta võtab meid alati vastu.
Ta varustab meid alati. Meil pole millestki puudust. (Ps 23:1)
Ta on alati valmis meile laua katma, meid värskendama.
"...sa võiad mu pead õliga, mu karikas on pilgeni täis."
Ehk siis seda, mis Tal meie jaoks on, annab Ta ülirohkesti.
Ta ei kohtle meid nii, nagu meie Teda.
Näiteks palub Ta maksta kümnist.
Mõni ütleb seepeale: "Sain 200, niisiis maksan 20.
Mitte 20.50, vaid täpselt 20, mis on 10 protsenti."
Jumal ei ole ihne. Ma ei usu, et Tema rahakoti suu nii kitsas on.
Ta on Jumal, kes räägib ülikülluslikust elust.
Ta on Jumal, kes räägib rohkusest,
kellel on suur rõõm näha oma lapsi õitsemas.
Kui mu karikas on pilgeni täis,
tähendab see, et Jumal annab ülikülluslikult.
Kõigi minu vajaduse keskel Ta varustab ja teeb seda ülikülluslikult.
"...mu karikas on pilgeni täis." Sellele järgneb: "Ainult..."
"Ainult" välistab kõik muu, see on raudkindel.
"Ainult headus..."
Selle on Ta hoidnud neile, kes Teda armastavad.
"...ja heldus..." Milles seisneb Tema heldus?
Ta on öelnud, et järgneksime Talle.
Jumal tahab olla helde, näidata meile oma headust.
Ta igatseb teha meile head, Ta tahab meile parimat. Me oleme Ta lambad.
Ta tahab seda nii väga, et Ta suri.
Ta on Hea Karjane, kes annab oma elu lammaste eest. (Jh 10:11)
"Ainult headus ja heldus järgivad mind kõik mu elupäevad
ja ma jään Issanda kotta eluajaks."
Nüüd ma küsin.
Kui sa pole Jeesust oma Päästjaks võtnud,
siis millele sa loodad?
Sul pole Head Karjast. Sa ei saa öelda "Mul pole millestki puudust".
Sa ei saa öelda, et oled alati haljal aasal ja hingamisveel.
Ja isegi siis juhib Ta meid raskustesse.
Kui me kõnnime läbi pimeda surmavarju oru, kus tundub ohtlik,
siis on Tema see, kes meid juhib.
Võime ka ise omale sõnakuulmatusega oru tekitada.
Millele sa loodad, kui sul pole Jeesust?
Sa ei saa öelda, et Ta on sinu Karjane, et oled Temaga koos.
Ta ei varusta sind, Ta ei kaitse sind.
Ta ei kata sulle lauda, taevas ei ole su kodu. Kas sul üldse on midagi?
Sul pole midagi.
Võid selle peale öelda: "Ma usun, et Ta armastab ega lase..."
Võid ju seda uskuda, aga mõtle, mille järgi sind mõõdetakse.
Mitte su arvamuse, vaid Piibli järgi.
See on mõõdupuu.
Niisiis tuleb mõelda, mis on tõde.
Tõde on,
et kui tahan oma elus Jumala parimat tahet,
võtan esmalt Tema Poja Jeesuse Kristuse oma Päästjaks.
Temast saab minu isiklik Karjane.
Tema täidab mu vajadused, kaitseb mind kõiges, mis elu toob.
Tema katab mulle laua ja hoolitseb selle eest,
et mul ei oleks puudust ka elu viimasel hetkel.
Kui saade on olnud sulle õnnistuseks,
külasta meie kodulehte intouch.org.
"Ühenduses" juhib inimesi kõikjal maailmas Jumala tundmisse
ja ehitab üles kohalikku kogudust.
Saadet toetab In Touchi organisatsioon
ning see on saanud teoks Jumala armu, palvete ja annetuste toel.
Tõlge: Karin Reisko