Nyt hypätään!
Olivia! - Anteeksi. - Ei se mitään. Tule tänne.
Tiedätkö, miksi laitamme esille nämä hahmot jouluisin? - En.
Laitamme ne esille joka joulu juhlistaaksemme Jeesuksen syntymää.
Siitä joulussa on todella kyse. - Miksi?
Siksi että Hän oli maailman tärkein lahja. Hän on meidän Vapahtajamme.
Olivia, mitä odotat joululta eniten tänä vuonna? - Lahjojen lisäksikö?
Lahjojen lisäksi, tietysti! - Kahden viikon lomaa koulusta.
Ja kuuluisia suklaapikkuleipiäsi.
Luuletko tosiaan, että teen niitä? - Toivon niin.
Ei unohdeta, mistä joulussa on kyse. - Tiedän. Kyse on Jeesuksesta.
Tänä vuonna ei oikein tunnu joululta ilman isoäitiä.
Ei niin.
Mutta tämä oli hänen lempivuodenaikansa.
Meistä oli erityisen mukavaa laittaa joulun hahmot esille sinun kanssasi.
Niin minustakin.
Isoäiti sanoi aina: "Joulu on..." - "...tärkein aika vuodesta, -
koska saimme suurimman lahjan." - Hän haluaisi sinun muistavan sen.
Mitä enkeli teki?
Enkeli kertoi idän tietäjille Jeesus-vauvan syntymästä.
Hän oli paras lahja, jonka olemme ikinä saaneet. - Miksi?
Jeesus on Herramme ja Vapahtajamme, -
jonka ansiosta saimme synnit anteeksi.
Siksi juhlistamme hänen syntymäänsä.
...joulussa on kyse pelastumisestasi ja iankaikkisesta elämästäsi.
KOSKETUSKOHTA
Kosketuskohta - Charles Stanley
Jaamme ilosanomaa koko maailmaan.
Miten tehdä viisaita päätöksiä
Miten sinä teet päätöksiä?
Mihin päätöksentekosi pohjautuu? Teemme kaikki päätöksiä päivittäin.
Joskus ne eivät vaikuta tärkeiltä, mutta ovatkin lopulta merkittäviä.
Joskus päätösten seuraukset ovat vähäisiä, joskus taas hyvin suuria.
Seuraukset voivat olla riemukkaita tai vähemmän riemukkaita.
Teemme jatkuvasti päätöksiä, ja ne vaikuttavat muihinkin ihmisiin.
Kaikki me teemme päätöksemme jonkin asian perusteella.
Haluan puhua opetuksessani siitä, -
miten tehdä Jumalan mielen mukaisia, viisaita päätöksiä elämässämme.
Raamatusta löytyy monia esimerkkejä.
Haluan kuitenkin tutkia erityisesti yhtä kohtaa ja yhtä miestä, -
joka oppi jo varhain tekemään Jumalan mielen mukaisia päätöksiä.
Tutkitaan, mitä eroa on oikealla ja väärällä tavalla.
Otetaan esille Danielin kirja. Kerron teille vähän taustaa.
Danielhan oli leijonien luolassa.
Vielä tärkeämpää on se, mitä hän oppi vanhemmiltaan nuorena.
Profeetta Jeremia oli profetoinut Israelin kansakunnalle pitkään, -
että Jumalan tuomio oli tulossa, koska he olivat hylänneet Jumalan.
Jeremia sanoi esimerkiksi näin [Jer. 5: 14 - 18]: "Sentähden -
sanoo Herra, Jumala Sebaot, näin: Koska te tällaisia olette puhuneet, -
niin katso, minä teen sanani sinun suussasi tuleksi -
ja tämän kansan polttopuiksi, ja se kuluttaa heidät.
Katso minä tuon teitä vastaan, te Israelin heimo, -
kansan kaukaa, sanoo Herra; -
se on horjumaton kansa, se on ikivanha kansa, -
kansa, jonka kieltä sinä et ymmärrä ja jonka puhetta sinä et tajua.
Heidän viinensä on kuin avoin hauta, he ovat kaikki sankareita.
He syövät sinun satosi ja leipäsi, [...] sinun poikasi ja tyttäresi, -
syövät sinun lampaasi ja raavaasi, [...] viinipuusi ja viikunapuusi; -
[...] hävittävät sinun varustetut kaupunkisi, joihin sinä luotat.
Mutta niinäkään päivinä, sanoo Herra, en minä teistä peräti loppua tee."
Tästä ei luonnollisestikaan pidetty, joten Jeremia heitettiin vankilaan.
Hänet haluttiin vaientaa.
Mutta sitten tapahtui näin. Luetaan Jer. 32: 26 - 28:
"Ja Jeremialle tuli tämä Herran sana: 'Katso, minä olen Herra, -
kaiken lihan Jumala; onko minulle mitään mahdotonta?
Sentähden, näin sanoo Herra:
Katso, minä annan tämän kaupungin kaldealaisten käsiin -
ja Nebukadressarin, Baabelin kuninkaan, käsiin, -
ja hän valloittaa sen."
Danielin kirjassa alkoi toteutua se, mitä äsken profetoitiin.
Nebukadnessar siis hyökkäsi Jerusalemiin ja Juudaan, -
kuljetti pois sadoittain ihmisiä ja tappoi tietysti monia.
Hän poltti portit ja hajotti muurit. Baabeliin vietiin myös Daniel.
Hän oli todennäköisesti iältään noin 13 - 16-vuotias.
Hänet vietiin muiden heprealaisten nuorten joukossa Baabeliin.
Kuningas halusi älykkäimmät ja koulutetuimmat nuorukaiset, -
jotka olivat komeita ja vaikuttivat lupaavilta.
Heidät haluttiin "baabelilaistaa" -
eli saada heidät ajattelemaan ja elämään kuten baabelilaiset.
Tällaista alkoi tapahtua heille. He varttuivat kaiken sen keskellä.
Tiettyyn pisteeseen asti he tekivät vastustelematta sen, mitä piti.
Sitten kerran he päättivät, että nyt saa riittää.
Heitä käskettiin tekemään jotakin, mihin he eivät aikoneet suostua.
Haluan käsitellä tänään sitä, -
miltä pohjalta teet päätöksiä omassa elämässäsi.
Jos et muuta opetuksesta muista, muista nämä kaksi sanaa, -
koska ne ovat asian ytimessä.
Haluan tehdä selväksi, mikä ero on periaatteella ja mieltymyksellä.
'Periaate' on moraalisääntö, -
joka perustuu Jumalan Sanaan ja ohjaa käyttäytymistämme.
Toimintaani voi siis ohjata jokin moraalinen periaate, -
joka löytyy Jumalan Sanasta.
Se on yksi tapa ajatella ja tehdä päätöksiä.
Nämä periaatteet perustuvat Jumalan Sanaan, -
ja niiden kautta muodostamme uskomusjärjestelmämme.
Kaikilla meillä on vakaumus ja jonkinlainen uskomusjärjestelmä.
Mutta mihin uskosi perustuu?
Me kristityt sanomme, että uskomme perustuu Raamattuun.
Teemme päätöksemme sen mukaisesti.
Otetaan esimerkiksi kymmenen käskyä.
Älä varasta, valehtele, huijaa tai tee huorin. Palvo vain tosi Jumalaa.
Ne ovat Raamatun perusperiaatteita.
Jos sanoo olevansa kristitty, joka elää Jumalan Sanan mukaan, -
siinä täytyy olla johdonmukainen.
Jos elää periaatteen mukaan, -
on silloin päättänyt seurata jotakin tiettyä tietä elämässään.
Silloin ihminen seuraa sitä tietä ja toimii vakaumuksensa mukaan, -
koska hänen vakaumuksensa perustuu Jumalan Sanaan.
Se selventää asioita jonkin verran.
Voitko sanoa, että noudatat elämässäsi jotakin periaatetta?
Toinen sana on 'mieltymys'.
Silloin päätetään sen mukaan, mistä pitää tai ei pidä ja mitä haluaa.
Silloin ihminen toimii näin:
"En tykkää tästä päivästä. Soitanpa töihin ja kerron, että olen kipeä, -
vaikka en oikeasti olekaan."
Mieltymys ohjaa valehtelemaan, -
koska valehtelemalla saa sen, mitä haluaa, eli vapaapäivän.
Mieltymys saa ihmisen toimimaan olosuhteiden pohjalta, -
omien tunteiden ja halujen pohjalta sen perusteella, -
mikä häntä itseään miellyttää tai tuo kunniaa, mielihyvää tai hyötyä.
Aina toinen näistä ohjaa päätöksiä.
Joko sitä elää Jumalan Sanan periaatteiden mukaan -
tai sitten elää miten milloinkin aina olosuhteiden mukaan.
Puhutaan "tilanne-etiikasta", -
eli päätös tehdään tilanteen mukaan omien tavoitteiden perusteella.
Siinä on se ongelma, että se on vaarallinen tapa elää.
Se on myös vaarallinen ja tuhoisa tapa kasvattaa lapset.
Jos lapset näkevät vanhempien toimivan mieltymystensä pohjalta -
ja näkevät eroja sanojen ja tekojen välillä, -
he oppivat elämään tavalla, -
josta puuttuu kokonaan voima, rehellisyys ja turva.
Otetaan esimerkiksi tilanne, jossa ajat maantiellä keskellä yötä.
Tiessä on valkoinen keskiviiva.
Keskiviivasta tiedät, missä olet.
Kun sinä ja vastaantulija pysytte omilla puolillanne, olette turvassa.
Mutta on keskiyö. Ei ole katuvaloja.
Äkkiä valkoista keskiviivaa ei näy.
Mitä teet? Et tiedä, missä olet.
Saatat välillä ajautua väärälle kaistalle, säkkipimeää kun on.
Ajat missä sattuu, koska keskiviiva ei näytä, missä pitäisi ajaa.
Jos mieltymys ohjaa päätöksiä, -
on kuin ajaisi maantiellä ilman keskiviivaa.
Mielihalusi ja olosuhteesi nimittäin muuttuvat. Elämäsi muuttuu.
Sen seurauksena teet päätökset joka päivä eri mieltymyksen mukaan.
Silloin elämästäsi puuttuu todellinen suunta ja opastus.
Myös ei-uskovalla voi olla vakaumus.
He voivat pitää oikeana jotakin, minkä Raamattu selvästi kieltää.
Jeesuksen seuraajalla on kuitenkin perusvakaumuksia.
Niistä muodostuvat ne periaatteet, joiden mukaan elämme.
Ilman periaatteita ihminen vain on.
Danielin tapauksessa on ilmeistä, -
että hänen vanhempansa opettivat hänet elämään periaatteen mukaan.
Tapahtui nimittäin niin, että nuorten nimet muutettiin.
Heidän piti opetella jumalattomien baabelilaisten kirjallisuutta -
ja oppia tuntemaan heidän jumaliaan, palvontamenojaan ja tapojaan.
Sitten kerran kuningas käski toimimaan heidän suhteensa näin:
Heille piti opettaa kirjallisuutta ja maailmankatsomusta -
ja jotta he menestyisivät parhaiten, he söisivät kuninkaan pöydästä.
Kuninkaalla oli parhaat ruoat, ja nuorukaisten piti näyttää hyvältä.
Kuningas odotti saavansa nähdä komeita nuorukaisia, -
jotka olivat omaksuneet Baabelin tavat ja olivat maasta innoissaan.
Heidät piti muuttaa ihan täysin.
Hoviherra Aspenas tuli Danielin, Sadrakin, Meesakin ja Abednegon luo.
Hän kertoi, että heidän ruokansa tulisi suoraan kuninkaan pöydästä.
Se kuulosti aika hyvältä.
Jos orja sai kuninkaan ruokia, sen parempaa ei ollutkaan.
Mieltymyksen pohjalta siihen olisi suostunut ehdottomasti. Miksi ei?
Daniel sanoi: "Aspenas, tässä kohtaa me kieltäydymme.
Olemme noudattaneet käskyjänne, mutta tähän emme ryhdy. Miksi?
Koska se rikkoo Mooseksen lakia.
Elämme tiettyjen periaatteiden mukaan, joita emme aio rikkoa, -
olivatpa seuraukset mitkä tahansa."
Danielista muistetaan se, -
että hän menestyi niin hyvin, että herätti asemallaan kateutta.
Baabelissa oli määrätty lailla, että kuningasta piti kumartaa -
eikä muita jumalia saanut palvoa.
Daniel teki kuten aina: hän toimi periaatteensa mukaan.
Hän piti kiinni rukousajoistaan.
Hänet pidätettiin ja heitettiin leijonien luolaan.
Hän olisi voinut rukoilla salassa kertomatta siitä kenellekään.
Kukaan ei olisi saanut tietää, ja hän olisi välttynyt ongelmilta.
Niin vaikuttaisi mieltymys, mutta Daniel eli periaatteensa mukaan.
Hän rukoili Jumalaa päivittäin eikä aikonut piilotella sitä.
Danielin nimi oli muutettu, -
mutta kun kuningas tuli aamulla etsimään Danielia ja huusi häntä, -
hän ei huutanut Beltsassaria, vaan käytti heprealaista nimeä.
Kuunnelkaapa tarkasti: Daniel piti kiinni vakaumuksestaan.
Oli hinta mikä hyvänsä, -
hän kieltäytyi nauttimasta mitään epäjumalille uhrattua.
Jumala säästi Danielin hengen.
Sen lisäksi hän eli noin 70 vuotta neljän kuninkaan alaisuudessa.
He olivat Nebukadnessar ja hänen poikansa Belsassar, -
Daarejaves ja kuningas Koores.
Danielilla oli valtava vaikutus niiden neljän kuninkaan elämään.
Haluan puhua myös vakaumuksesta.
Kaikilla meillä pitäisi olla vakaumuksia.
Vakaumus tarkoittaa periaatetta, jota on sitoutunut noudattamaan.
Joidenkin ihmisten vakaumukset eivät ole Raamatun mukaisia.
Mutta koska seuraamme Jeesusta, -
Raamatun periaatteiden pitäisi olla vakaumustemme pohjana.
Ne ohjaavat ajatteluamme.
Joissakin asioissa vakaumuksesi tulisi olla järkähtämätön, -
esimerkiksi Jeesuksen suhteen.
Onko sinulla muuttumaton vakaumus sen suhteen, -
että Jeesus Kristus on Jumalan Poika ja maailman ainoa Vapahtaja?
Tai onko sinulla periaatteita, jotka liittyvät rahaan?
Eli että raha ei saa olla jumala. Että raha on väline, -
jonka avulla voi saavuttaa asioita tai antaa muille tai auttaa.
Rahaan liittyy monia hyviä asioita.
Mutta onko minulla rahaan liittyvä mieltymys, -
jonka takia olen valmis vilppiin?
Ehkä saat kaupan kassalta kaksikymppiä liikaa takaisin -
ja kävelet pois seteliä heiluttaen: "Kiitos Herra, kaksikymppinen!"
Ja 9-vuotias poikasi sanoo:
"Pyhäkoulussa opetettiin käsky 'Älä varasta'. Mitä ihmettä?"
Mieltymykset koituvat kuolemaksi. Ne tuhoavat todistuksesi.
Jos varastaminen on synti, kyse on varastamisesta, -
koskipa se senttejä tai kymppejä ja veipä sen tutulta tai vieraalta.
Varastaminen on varastamista. Periaatteet eivät muutu.
Vakaumustemme pitäisi pohjautua periaatteisiin, -
jotka löytyvät Jumalan Sanasta.
Niiden rikkomisella on seurauksia.
Jos et usko sitä, niin katsohan ympärillesi!
Meidän tulee noudattaa periaatteita. Tietyt asiat eivät kuulu elämäämme.
Jos sallimme ne elämässämme, mieltymyksemme ohjaavat meitä.
Monet tekevät kyseenalaisia asioita.
Kun heiltä kysyy siihen syytä, he sanovat, että omahan on asiani.
Jumalan lapselle se ei ole oma asia. Miksi ihmiset tekevät niin?
Miksi valitaan elää mieltymyksen mukaan, vaikka se ei ole paras tapa?
Yksi syistä on torjunnan pelko.
Jos ei tee, niin kuin muut haluavat, voi tulla torjutuksi.
Jos on vakuuttunut Jumalan tahdosta, muiden mielipiteillä ei ole väliä.
Pelko saa elämään tietyllä tavalla.
Periaate sanoo: Tämä ohjenuora on tarkoitettu turvakseni.
Jos poikkean ohjenuorasta, olen kuin autoa ajava kaveri, -
joka ajaa pimeässä ilman keskiviivaa eikä pysy omalla kaistallaan.
Suurin osa ihmisistä elää niin, mieltymystensä ohjaamina.
Heillä ei ole moraalista vakaumusta. He eivät tiedä, mitä todella uskovat.
"Mitä uskon elämästä? Miten toisia tulisi kohdella?
Miten pitäisi toimia? Olenko kateellinen vai antelias?"
Ohjenuora löytyy Raamatusta. Se opettaa, miten tulee elää, -
ja ohjaa aina noudattamaan periaatteita, ei mieltymyksiä.
Ilman periaatteita joutuu ongelmiin.
Koko elämä on päätöksentekoprosessia.
Kun päätämme, miten elämme ja mitä periaatteita seuraamme, -
vaikka se kävisi meille kalliiksi, -
Jumala kunnioittaa kuuliaisuutta.
Pitää päättää, jätänkö kuuliaisuuden seuraukset Jumalan huoleksi.
Jumala ei halua, että elämme sisäisessä myllerryksessä, -
jossa murehdimme sitä, mitä saattaa tapahtua ja miten muut suhtautuvat.
Kun elät periaatteen mukaan, tiedät vastauksen. Kieltäydyt synnistä -
ja asioista, jotka eivät ehkä edes ole syntiä, koska ne vievät harhaan.
Kieltäydyt asioista, joiden tiedät lopulta voivan muodostua synniksi, -
koska tiedät, mihin ne johtavat.
Periaatteiden tarkoitus on suojella.
Ne eivät estä hauskanpitoa, niiden tarkoitus on suojella meitä.
Sinun on tehtävä tietyt asiat, jos aiot elää periaatteen mukaan.
Ensin sinun on päätettävä elää jotakin itseäsi suurempaa varten.
Päätät siis elää Jeesusta Kristusta ja Jumalan valtakuntaa varten -
ja antaa elämäsi todistaa Hänestä.
Elät jotakin suurempaa kuin itseäsi varten, Jumalan valtakuntaa varten.
Tai sitten elät vain itseäsi varten.
Toiseksi, sinun on tehtävä itsellesi hyvin selväksi se, -
mihin oikein uskot.
Kuunnelkaapa tarkasti: On asioita, joista ei neuvotella.
Jos olet naimaton -
ja joku haluaa sänkyyn kanssasi, asiasta ei edes neuvotella. "Ei."
"Entä jos...?" Ei neuvotella, eli keskustelu on päättynyt, -
päätös on tehty, siirrytään eteenpäin. Asiasta ei neuvotella.
Jos sinulle tarjotaan jotakin, mikä on Jumalan tahdon vastaista, -
ja käännyt harkitsemaan asiaa, olet pulassa.
Kun noudatat jotakin periaatetta, ne ovat järkähtämättömiä.
Ne eivät muutu.
Jos elät periaatteen mukaan, myös ristiriitoja tulee varmasti.
Jotkut eivät tule pitämään siitä.
He eivät halua sinua elämäänsä, koska eivät pidä elämäntavastasi.
Sitten on vielä tämä asia: Kun olet tehnyt päätöksen, -
sinun pitää tehdä näin: Jätät kaikki seuraukset Jumalalle.
Ehkä Hän sallii kärsimystä tai ehkä antaa siunauksia, olkoon niin.
Jätän kuuliaisuuteni seuraukset Jumalan huoleksi.
Mutta se päätös on tehtävä.
Viimeiseksi tämä asia: Jos aiot elää periaatteen mukaan, -
sinun on uskottava, että Jumala hallitsee suvereenisti ihan kaikkea.
Kun siis elät periaatteen mukaan, olet kuuliainen Häntä kohtaan.
Uskot, että Hän on tarpeeksi suuri, rakastava ja kiinnostunut sinusta -
ja kanssasi kaikissa olosuhteissa, -
niin ettei sinun tarvitse olla huolissasi seurauksista.
Kumpi näistä sopii sinuun parhaiten?
Sinua voidaan kutsua ahdasmieliseksi tai fundamentalistiksi, -
mutta kumpi sopii sinuun parhaiten?
Tiedätkö sinä, mihin uskot ja oletko sitoutunut niihin asioihin, -
koska ne ovat Jumalan moraalilakeja, joissa pysyt järkähtämättömästi?
Se ei tarkoita, ettet ikinä tekisi syntiä tai että olisit täydellinen, -
vaan että omassa elämässäsi teet päätöksesi sen mukaan.
Kuljet siis vain niitä teitä pitkin, -
joiden keskellä on valkoinen viiva.
Jos et muuta muista opetuksesta, niin muista ainakin tämä:
Kaksi sanaa, periaate ja mieltymys.
Muista myös tämä:
Millaista olisi ajaa 120 km/h pimeällä tiellä ilman keskiviivaa, -
niin että molemmin puolin on ojat?
Se olisi vaarallista, eikö totta?
Kun luovut periaatteistasi, valitset kulkea sellaista tietä.
Jos ohjelmamme on siunannut sinua, käy verkkosivuillamme: intouch.org.
Kosketuskohta johdattaa ihmisiä syvempään Jeesus-suhteeseen -
ja vahvistaa paikallisia seurakuntia.
Tämän ohjelman maksoi Kosketuskohta-palvelutyö.
Sen mahdollistivat Jumalan armo ja teidän rukouksenne ja lahjanne.
Suomennos: Katri Filppu