JERUSALEMIN TARINA
Omistettu Jerusalemin uudelleen yhdistymisen vuosipäivälle.
6. OSA - Ikiaikainen taistelu kaupungista
Viimeinen pisara roomalaisten kärsivällisyydelle ylittyi, -
kun Bar Kokhba (Tähden Poika) julisti itsensä uudeksi Messiaaksi, -
ja aloitti v. 135 seuraavan kansannousun roomalaisia vastaan.
Keisari Hadrianus kukisti kapinan, ja roomalaisten viha nousi kattoon!
Hadrianus kielsi juutalaisten uskonnolliset tavat -
ja karkotti heidät koko maasta.
Tämä on yksi synkimmistä jaksoista Jerusalemin historiassa.
Hadrianus päätti jälleenrakentaa Tiituksen hävittämän Jerusalemin.
Siinä ei ollut iloittavaa, -
sillä suunniteltu Jerusalem ei ollut enää juutalaisten.
Se oli roomalaisten pakanakaupunki -
täynnä Venuksen, Jupiterin, Marsin ja muiden epäjumalien temppeleitä.
Kaupungin halkaisi kaksi pääkatua, joista toisen jäljet näkyvät vielä.
Kaupungin nimikään ei ollut enää Jerusalem, vaan "Aelia Capitolina".
Se oli roomalaisten viimeinen kosto juutalaisille, -
ja vielä yksi täysin erilainen luku Jerusalemin historiassa.
ISLAMIN VALLOITUS, MUHAMMEDIN MIEKKA
Kun Rooman valtakunta kääntyi kristinuskoon v. 315, -
muodostui sen itäosasta Bysantin valtakunta.
Vuoteen 638 asti -
Jerusalem uusine kirkkoineen pysyi bysanttilaisten alaisuudessa.
Samaan aikaan Arabian niemimaalla alkoi Muhammed näkemään näkyjä.
Hänen perustettuaan uuden uskonnon ja alistettuaan naapurikansat, -
hänen joukkonsa lähtivät länteen, ja niin he osuivat Jerusalemiin.
Onneksi kaupunki teki kalifi Omanin kanssa antautumissopimuksen.
Sopimuksen mukaan kristittyjen piti maksaa antautumismaksu, -
jotta uudet valloittajat sallisivat heidän pitää uskonsa ja -
antaisivat jatkaa kristinuskon harjoittamista Jerusalemissa.
Arabien armeijalla oli surkeat varusteet ja aseistus -
mutta heidän etunaan oli kiihkeä motivaatio.
Heidän onnistui pysyä Jerusalemin isäntinä pisimpään eli 1100 vuotta.
Mutta he ovat olleet myös kaikkein huonoimmat isännät.
Islamistien tullessa Jerusalemiin, he löysivät kristityn kaupungin, -
jonka vaikuttavin rakennus oli Pyhän haudan kirkko.
Kaupungissa ei heti ymmärretty, mitä uskoa valloittajat levittivät.
Valloittajat alkoivat etsiä paikkaa oman pyhäkkönsä rakennuspaikaksi.
He nousivat eräälle tuntemattomalle tasanteelle ja -
puhdistivat sen vuosien jätöksistä.
Niin ilmestyikin näkyviin kallio, maailman keskipiste, -
jolla Abraham oli uhrannut Iisakin -
ja jossa oli seissyt 2 juutalaisten temppeliä. Erikoista on se, että -
vaikka paikka oli yli 500 vuotta ollut kristittyjen kädessä, -
he eivät käsittäneet sen merkitystä eivätkä ottaneet sitä haltuunsa, -
vaan käyttivät sitä kaatopaikkana!
Juutalaiset iloitsivat muslimeista ja saamastaan vapaudesta -
oltuaan vuosia bysanttilaisten alistamia. Kalifi Omar lupasi jopa -
pitää Temppelivuorta kunnossa ja rukoilla siellä heidän kanssaan.
Kun kalifi Abd al-Malikin kultakupolinen kalliomoskeija valmistui v. 691, -
muutti se Jerusalemin silhuetin nykyiselleen.
Abd al-Malik oli Muhammedin 9. vallanperijä.
Hän toivoi moskeijan vetävän vertoja kristittyjen kauniille pyhäköille -
ja että se jättäisi varjoon kristittyjen Pyhän haudan kirkon.
Hän palkkasi Bysantista arkkitehdit rakentamaan kalliomoskeijaa.
Huolimatta sen arkkitehtuurista, taiteesta, omaperäisyydestä -
ja julkisivusta koristeluineen, olennaisinta oli, -
että se seisoi samalla kalliolla, jolla olivat sijainneet -
Israelin Jumalan 2 temppeliä. Abd al-Malik viestitti rakennuksella: -
"Tämä paikka on varattu Allahille, menkää muut muualle".
Jerusalemia hallitsi kolme muslimidynastiaa: -
umaijadit, abbasidit ja fatimidit, jotka kukistivat aina edeltäjänsä.
Esim. uusi kalifi Al-Mamun tuli Kalliomoskeijaan ja -
poisti sieltä edeltäjänsä nimet ryöstäen kupolilta kultaiset levyt.
Tuntemamme kultainen kupoli Jerusalemin panoraamassa -
jäi 1000 vuodeksi tuhkanharmaaksi. Kultaus palautettiin vasta v. 1960.
Urbanus II - RISTIRETKELÄISET JUMALA TAHTOO SITÄ
v. 1009 kalifi Al-Hakim alkoi vainota kristittyjä ja juutalaisia.
Hän muutti kirkot ja synagogat moskeijoiksi, -
vaati kääntymistä Islamiin karkotuksen uhalla -
ja purki Pyhän haudan kirkon.
Paavi Urbanus II:lla oli ongelma: -
Ryhtyä sotaan muslimeita vastaan Vapahtajan haudan vapauttamiseksi -
vaiko kääntää pahalle toinenkin poski? Hän valitsi sodan huutaen: -
"Lähtekää matkaan kohti Pyhää Hautaa.
Riistäkää se maa katalalta heimolta ja alistakaa se.
Deus vult! Jumala tahtoo sitä".
Historiassa kaikki riippuu oikeasta ajoituksesta, -
ja niin myös ristiretkeläiset saivat menestystä.
Islamilainen maailma oli tuolloin jakautunut -
keskenään sotiviksi feodaalivaltioiksi.
Abbasidien kalifaatin loisto oli enää kaukainen muisto.
Paavi Urbanus lupasi kaikille sotaan lähteville -
kaikkien syntien anteeksiannon. Ristiretkelle lähtö -
tarjosi hengellisen tehtävän lisäksi suurta seikkailua, -
ilmeisesti myös sotasaaliiden ja rikkauksien houkutusta.
Ristiretkeläisten joukot saapuivat heinäkuun alussa v. 1099 -
tänne nykyiselle Samuelin haudalle, -
jossa he saivat ensimmäisen kerran nähdä päämääränsä, -
Pyhän Jerusalemin.
He lankesivat hurmioituneina polvilleen ja itkivät.
Vaikka ristiretkeläisten motiivit saattoivat olla oikeutetut, -
Jerusalemin valloitus muistutti enemmän joukkoteurastusta, -
kuin Jumalan tahtomaa tehtävää.
Tässä Öljymäellä oli ristiretkeläisten leiri, -
ja heinäkuun 13. päivän yöllä he olivat valmiina.
Papit lietsoivat taistelijoita uskonnolliseen hurmokseen, -
ja nopea kaupungin valloitus alkoi.
Tuolta edempää koillisnurkasta työntyivät joukot kaupunkiin 14.7.
Kun heidän johtajaltaan kysyttiin:
"Kuinka teemme eron ystävien ja vihollisten välillä?", -
Hän vastasi: "Tappakaa kaikki! Hyvä Jumala tunnistaa heidät kyllä".
Niin myös tehtiin. Ihmisiltä katkottiin päät ja jäsenet.
Tappamisesta juopuneet ritarit pitivät sitä lähes sakramenttina.
Kolme päivää riehuneen tappamisen jälkeen kaupunki lainehti verestä.
Ristiretkeläisten kyky pitää Jerusalem hallussaan -
osoittautui silti hyvin lyhyeksi, alle 100 vuodeksi.
Mutta heidän läsnäoloaan ilmentävät monet goottilaiset rakennukset, -
kuten Pyhän haudan kirkko, Annan kirkko ja Ritarisali Siionin vuorella.
Heidän kuningasdynastiastaan nousi 5 kuningas Paldvinia ja -
erityisen huomionarvoinen kuningatar Melisandia.
Hänen kunniakseen rakennetussa Annan kirkossa on hämmästyttävä, -
aina 8 sekuntia kestävä, luontainen kaiku. Kirkko on noin 1000-vuotias.
Ristiretkeläisten hallinnon ylle kohosi tummia pilviä, -
kun muslimien johtoon nousi Saladin, -
joka onnistui yhdistämään uudelleen Islamin kilpailevat heimot.
He hyödynsivät Jerusalemin kuninkaan Paldvin V:n heikkoutta.
Hän oli nuori, sairasti lepraa, ja valtakautensa kesti vain 1 vuoden.
Saladin houkutteli 27.7.1187 ristiretkeläisten armeijan -
ulos Jerusalemista ja myrkytti kaikki reitillä olleet kaivot.
Kuumuuden uuvuttamat joukot etsivät vettä. Sitä ei löytynyt.
Guy de Lusignan huusi: "Olemme kuolleet, kuningaskunta on lopussa"
Saladin hävitti armotta janosta kärsivän armeijan Hattinissa, -
ennen pääsyä Genetsaretin järvelle.
Ristiretkeläisten kaudella perustettiin 2 ritarikuntaa, -
joista puhutaan nykyisinkin. Huomattavampi näistä on -
Temppeliherrain ritarikunta, joiden tukikohta oli Temppelivuorella.
He tarjosivat maksullisia turvasaattueita pyhiinvaeltajille.
Ritarikunnan vaurastumista lisäsi maaomaisuus ympäri Eurooppaa, -
kunnes Paavi koki asemansa uhatuksi ja lopetti ritarikunnan.
Johanniittien ritarikunnan nimi juontuu apostoli Johannekseen.
Tässä olevaa kirkkoa pidetään ritarikunnan perustamispaikkana.
Heidän kutsumuksensa oli hoitaa sairastuneita pyhiinvaeltajia.
Ilmeisesti Jerusalemin likaisissa olosuhteissa sairaita riitti.
Heidän lääkäripalvelunsa ei tietenkään ollut ilmaista, -
joten he rikastuivat kuin Temppeliherrat, -
ja saivat paljon vaikutusvaltaa. Heidän kohtalonsa oli armeliaampi, -
ja vielä nykyisinkin se toimii nimellä "Maltan ritarit".
Seuraavien ristiretkien myötä eri joukot tekivät useita yrityksiä -
valloittaa Jerusalem takaisin, mutta se ei onnistunut.
Vähitellen menetettiin linnoitukset ja kaupungit taas muslimeille.
MAMELUKIT - orjasoturit, jotka pysäyttivät MONGOLIT
Vähiten tiedetään ajanjaksosta, -
jolloin mamelukit 1300-luvulla valloittivat Jerusalemin.
He olivat entisiä orjasotureita Turkin alueelta.
Kun mongolit v. 1258 hävittivät Bagdadin ja -
etenivät kohti Damaskosta, lähtivät muslimijoukot heitä vastaan -
Egyptistä, jossa oli sulttaani Qutuzin valtaistuin.
Mamelukkien kärjessä marssi Baibars, vaaleahiuksinen päällikkö.
Mongolit lyötiin ja Baibars surmasi Qutuzin kaapaten vallan itselleen.
Mamelukkien ajasta ei ole paljoakaan erityistä kerrottavaa.
Vain joissakin Jerusalemin rakennuksissa voi nähdä -
heidän rakennustyylinsä mukaisia, puna-valkoraidallisia kivikaaria.
OTTOMAANIT - huolimattomat MAANOMISTAJAT
Osmanien sulttaani Selim -
antoi 24.8.1516 mamelukkien armeijalle murskaavan iskun, -
ja suurin osa Lähi-idästä jäi 400 vuodeksi osmanien valtaan.
Sulttaani Selim otti armollisesti vastaan Al Aksan moskeijan avaimet.
Hän julisti suvaitsevaisuutta kristityille ja juutalaisille.
Niin Jerusalemissa tapahtui taas suurvallan vaihdos.
Sulttaani Suleiman Suuri -
rakennutti Jerusalemin muurin käytännölliseksi turvavarustukseksi.
Espanjan kuninkaalla oli eräs fanaattinen visionääri, -
jonka tunnemme nimellä Kolumbus. Amerikan löytämisen lisäksi -
hänellä oli toinenkin visio: Jerusalemin valloittaminen.
Sulttaani Suleiman Suuren jälkeen muut eivät huolehtineet maasta.
He asuivat mukavasti Damaskoksessa, -
kun Israelin maaperä soistui, väki väheni ja -
Jerusalem jäi täysin huomiotta.
Ottomaanien valtakunta sai kunnian olla viimeinen valloittaja, -
joka hallitsi Jerusalemia 400 pitkää vuotta.
Ottomaanivallan romahdus käynnisti kehityksen, -
joka tarjosi uusia mahdollisuuksia, -
joita juutalaiset olivat odottaneet 2500 vuotta.
Näitä mahdollisuuksien ovia ei yksikään ollut kyennyt -
tuhansiin vuosiin avaamaan. Näistä mahdollisuuksista olivat -
monet profeetatkin vuosituhansien mittaan ennustaneet.
Abrahamin suvulle sarasti "suuri finaali" Jumalan lupauksesta, -
jonka mukaan he saisivat tämän maan ikuiseksi perinnökseen.
Joosuankin piti aikanaan tulla Luvattuun maahan kamppaillen, -
eikä se nytkään onnistuisi toisin.
BRITTIEN mandaattihallinto JERUSALEMISSA
Kuinka Jumalan lupaus Jerusalemin saamisesta -
juutalaisten hallintaan saattoi osoittautua edes mahdolliseksi, -
kun imperiumit olivat hallinneet sitä jo 2500 vuoden ajan?
Ottomaanien valtakuntakaan ei ilmaissut mitään halua -
antaa juutalaisille takaisin heidän historiallista kotimaataan.
Mutta niin pienestä voi maailman geopoliittinen kartta muuttua.
1. maailmansodan käynnisti yksi ainoa serbialainen palkkamurhaaja -
tappaessaan Itävallan kruununperijän.
Alkoi sota, jonka seurauksena juutalaisille aukesi mahdollisuus -
vuosituhansia mahdottomalta näyttäneelle hankkeelle, -
eli valtion palauttamiselle historialliselle kotimaalle.
Avainasema alueen kohtalossa oli tuolloin Britannian imperiumilla.
v. 1917 julkaisi ulkoministeri Balfour kuuluisan julistuksensa.
Sen mukaan brittien kuningashuone antoi tukensa -
juutalaisille oman kansankodin perustamiseksi Palestiinaan.
Perustettava valtio piti muodostaa Jordanian ja Israelin alueista.
1. maailmansodan jälkeen britit havaitsivat -
öljyrikkaiden maiden enemmistön sijaitsevan arabien alueilla, -
ja että hyödyllisempää onkin olla poliittisesti arabien puolella.
Suurimman virheen teki kuitenkin ottomaanien sulttaani, -
kun hän 1. maailmansodassa kääntyi Saksan puolelle.
Yli 400-vuotiaalle ottomaanien valtakunnalle se oli kohtalokasta.
Brittiarmeija kera kameleilla ratsastavien arabijoukkojen, -
olivat Lähi-idässä voitokkaita, ja niin ottomaanien imperiumi hajosi.
Voittoisa brittikenraali Allenby ratsasti 11.12.1917 hevosellaan -
kohti Jaffan porttia, liittolaisten paraatijoukkojen saattelemana.
Portilla hän astui satulasta ja käveli portista sisään sanoen: -
"Minun ei ole sopivaa tulla ratsastaen kaupunkiin, -
jossa Jeesus on kävellyt"
Daavidin tornin portailla -
Edmund Allenby piti historiallisen voitonpuheen.
Jerusalem oli saanut uudet isännät yli 400 vuoteen - britit.
Istuessaan ravintolassa liittolaisten kanssa, -
tuolloinen Britannian edustaja Winston Churchill -
otti lautasliinan ja piirsi siihen koko ottomaanien valtakunnan jaon -
eri arabiheimojen välisiksi valtioiksi.
Epäonnistuneessa piirustuksessaan Churchill luovutti arabiheimoille -
pääosan Balfourin julistuksessa juutalaisille luvatuista maista.
Churchill käynnisti muutamalla kynänvedolla 20. vuosisadan -
suurimmat poliittiset kiistat, jotka jatkuvat vielä tänäänkin.
Yhteenvetona voi silti sanoa, että 1. maailmansodan päättyessä -
täyttyi sionistijohtaja Theodor Herzlin unelma -
juutalaisten Sionista, jossa he voisivat elää rauhassa ja turvassa.
Sanomattakin on sääli, että hän itse ei päässyt sitä näkemään.
Hän kuoli pettyneenä ja sairaana, uskoen hankkeensa romahtaneen.
Mies, joka oli omistautunut yhdelle suurimmista visioista -
koko ihmiskunnan historiassa.
Ikiaikainen taistelu kaupungista
Suomennos: Irene Tarkka
Kerron vielä yhden kiinnostavan jutun Pyhän haudan kirkosta.
Kirkko on kristillinen ja sen hoidon jakavat useat kirkkokunnat.
Mutta kirkon avaimenhaltijana on toiminut muslimiperhe yli 1000 v.
Kun Saladin valloitti Jerusalemin takaisin kristityiltä, hän antoi -
tämän kirkon avaimet eräälle perheelle nimeltä Nuseibeh.
Joka aamu ennen auringonnousua, tulee perheen edustaja avaimineen -
kaupungin läpi kirkolle ja koputtaa oveen.
Munkki antaa ovessa olevasta pienestä luukusta tikkaat.
Perheen edustaja kiipeää tikkailla ylös ylhäällä olevan lukon luo, -
työntää avaimen lukkoon ja avaa oven. Toisinaan hänet voi nähdä -
istumassa penkillään tuolla patsaan luona, mutta ei tänään.
Perheen edustaja on avannut tämän oven tällä tavoin jo 1000 vuotta!
Ja illalla hän tekee taas kaiken päinvastaisessa järjestyksessä.
Hän lähtee kotiin tullakseen tänne taas seuraavana aamuna klo 5, -
ja näin jo 1000 vuoden ajan.