JERUSALEMIN TARINA
Omistettu Jerusalemin yhdistymisen 50-vuotispäivälle
5. JAKSO - Jerusalem, Väkikivi ja juovuttava malja
Jerusalem on poikkeuksellisten konfliktien polttopiste.
Kaupunkiin on sen historian aikana hyökätty 52 kertaa.
Se on valloitettu ja takaisin vallattu 44 kertaa, piiritetty 23 kertaa -
ja kahdesti hävitetty täysin maan tasalle.
Jerusalem sijaitsee kolmen maanosan solmukohdassa. Jo tämä seikka -
luo kaikille laajeneville imperiumeille tarpeen kaupungin valtaamiselle.
Mutta se ei silti ole lukuisten valloitusten ainoa syy.
Oikeasti syyt ovat syvemmällä, -
joten niiden löytämiseksi meidänkin on mentävä paljon syvemmälle.
Tänään pyrimme keskittymään Jerusalemin valloittajiin -
ja kaupungin historian eri jaksoihin.
Jerusalemin loiston aikoja ovat kuvanneet useat silminnäkijät, -
kuten profeetta Jeremia, Nehemia, Josef Flavius ja monet muut.
Tapahtumia ja täällä vierailleita värikkäitä henkilöitä on -
liian paljon käsiteltäväksi tässä puolen tunnin lähetyksessä.
Annamme teille lyhyen yleiskatsauksen, -
jonka tarkemmat yksityiskohdat jääkööt itse kunkin kotitehtäväksi.
Sak. 12:2-3 "Katso, minä teen Jerusalemin juovuttavaksi maljaksi -
kaikille kansoille yltympäri...
Ja sinä päivänä minä teen Jerusalemin väkikiveksi kaikille kansoille: -
kaikki, jotka sitä nostavat, repivät pahoin itsensä; -
ja kaikki maan kansakunnat kokoontuvat sitä vastaan."
Näillä muureilla seisseet vartijat ovat kymmeniä kertoja joutuneet -
näkemään hyökkäysvalmiudessa olevia, läheneviä sotajoukkoja.
Epätoivoiset puolustajat ovat näillä muureilla seisten -
torjuneet valloittajien tikapuita, katapultteja ja nuolisateita.
Näillä kaduilla on verta virrannut - ja runsaasti.
Jotkut valloittajat ovat olleet armollisempia kuin toiset.
Toiset ovat hävittäneet ihmiset ja rakennukset, ryöstäneet varat, -
kaataneet muurit, polttaneet kaiken ja jättäneet vain nokiset rauniot.
Toiset ovat kunnioittaneet Jerusalemia -
ja säästäneet kaupungin alistamalla sen vain valtaansa.
Silti yksikään valloittaja ei ole asettunut tänne -
johtaakseen valloituksiaan täältä käsin, -
poikkeuksena kuningas Daavid, joka rakasti Jerusalemia kuin sieluaan.
Muilta on puuttunut kaikkinainen kiintymys kaupunkiin, -
ja Jerusalem on ollut heille pelkkä voitonmerkki, -
ei enempää kuin talja kamiinan edessä.
Jerusalemin kaappaus on onnistunut Babylonialta, Persialta, -
eri muslimivalloittajilta, mamelukeilta, ristiretkeläisiltä, -
ottomaaneilta, briteiltä... Listaa voisi jatkaa, eikä se ole lyhyt.
Siihen voi vielä lisätä nykyajan eri suurvaltajohtajat, -
jotka yrittävät saada vaikutusvaltaa laittamalla jalkaa ovenrakoon.
DAAVIDIN DYNASTIAN KUNINKAAT
Kaupungin perustajasta, Daavidista alkaen, Jerusalemia hallitsi -
hänen jälkeläistensä dynastia, eli Daavidin kuningashuone.
Läpi kuninkaiden aikakauden, Jumalaa pelkäävät kuninkaat -
voivat luottaa Jumalan suojeluun, Jumalattomat kuninkaat taas eivät.
Jes. 31:5 "Niinkuin liitelevät linnut, -
niin varjelee Herra Sebaot Jerusalemia -
varjelee ja pelastaa, säästää ja vapahtaa."
Jerusalemissa asuneen profeetta Jesajan aikana -
Assyrian sotaväki tuli piirittämään kaupunkia.
Juuri taantumastaan noussut Assyria oli jälleen saavuttanut -
vahvan valloittajan maineen.
Kaupungit toistensa jälkeen alistuivat sen valtaan.
Syyrian arkistojen mukaan kaupunkeja oli 46.
Kaikki viittaa siihen, että -
pian itsevarmuuden löytänyt armeija on myös Jerusalemin muureilla.
HISKIAN JERUSALEMIN LINNOITUSTYÖT
Mikä voisi piiritetylle kaupungille olla vesivarantoja tärkeämpää?
Jerusalemin ainoa vesilähde Gihon sijaitsi muurin ulkopuolella.
Kuningas Hiskia aloitti kiireesti tunnelin rakentamisen -
tavoitteena veden johtaminen lähteestä kaupunkiin.
Työt piti aloittaa molemmista suunnista, -
sillä vihollinen oli lähestymässä.
Turistit taskulamppuineen kävelevät nyt Hiskian tunnelissa, -
jossa vielä 2700 vuotta myöhemminkin virtaa puhdas ja raikas vesi.
Vieläkin on suuri arvoitus se, kuinka rakentajien onnistui -
saada tunnelin päät osumaan yhteen ilman nykytekniikkaa.
Tämä taulu on kopio täältä löydetystä alkuperäisestä taulusta.
Se kertoo, kuinka kaivajat kuulivat -
vastaan tulevan ryhmän kirkkaat äänet, -
kohtasivat heidät ja vesi alkoi virrata.
Taistelu kaupungin piirittäjiä vastaan muodostui voitokkaaksi, -
koska Jumalaa pelkäävät Hiskia ja Jesaja huusivat Jumalan puoleen.
Jumala lähetti assyrialaisten leiriin yllättävän ruton, -
johon kuoli 185000 miestä vain yhdessä yössä.
Jerusalem selvisi suurvalta-armeijan piirityksestä -
ja jäi eloon vielä 114 vuodeksi.
Kaikki dynastian kuninkaat eivät suinkaan olleet -
niin Jumalaa pelkääviä kuin Hiskia.
Jopa Daavidin poika Salomon oli heikko uskossaan ja -
pystytti Öljymäelle epäjumalien alttareita lukuisille vaimoilleen.
Jumalaa pelkäävän Hiskian oma poika Manasse -
osoittautui isänsä perinnön tuhoajaksi määräämällä temppeliin -
Baalin ja Asheran patsaat - ja jopa miesprostituoituja!
Tässä Hinnomin laaksossa sijaitsi suuri polttouuni Tophet, -
jonka Manasse rakennutti lasten polttouhraamiseksi epäjumalille.
Papit löivät äänekkäästi rumpuja vaimentaakseen lasten huudot.
Manasse uhrasi täällä jopa omatkin poikansa! Niin julma hän oli.
Siksi tästä laaksosta tuli Manalan vertauskuva Gehenna, -
jossa palaa ikuinen tuli. Myöhemmin laaksossa poltettiin jätteitä.
Se on vastakohta yläpuolella olevalle Temppelivuorelle, -
jossa Jumala on aina läsnä.
NEBUKADNESSAR - HÄVITTÄJÄHIRVIÖ
100 vuotta myöhemmin Jerusalemiin hyökkäsi -
Babylonian suurvallan kuningas Nebukadnessar.
Profeetta Jeremia varoitti kuningas Sidkiaa, että hänen tulee antautua.
Tuolloinen Juudan kuningaskunta oli erittäin korruptoitunut.
Kaupungissa vallitsi väkivalta, jumalattomuus ja heikkojen sorto.
Jumalan sanomantuojaa, Jeremiaa kohdeltiin julmasti.
Hänet heitettiin kaivoon ja hänen kirjansa poltettiin.
Sidkia aloitti naiviudessaan kapinan Nebukadnessaria vastaan.
Nebukadnessarin joukot hyökkäsivät elokuussa v. 586 e.Kr kaupunkiin.
He pidättivät Sidkian puhkoen hänen silmänsä ja tappaen hänen poikansa.
Jerusalemin kohtaloksi tuli täysi hävitys, kuten tuolloin -
oli tapana tehdä vastarintaan nousseille kaupungeille.
Surmatuille kävi paremmin kuin eloonjääneille.
Valit. 2:11-12 "Minun silmäni ovat itkusta hiuenneet, -
minun sisukseni kuohuvat, minun maksani on maahan vuodatettu -
tyttären, minun kansani, sortumisen tähden.
Sillä lapset ja imeväiset nääntyvät kaupungin kaduilla.
He sanovat äideillensä: "Missä on leipää ja viiniä?" -
kun he nääntyvät niinkuin kaatuneet kaupungin kaduilla, -
heittävät henkensä äitiensä syliin."
Kuninkaanlinnan kellarissa vangittuna ollut Jeremia -
oli kaupungin hävityksen todistaja.
Valit. 1:1 "Kuinka istuukaan yksinänsä tuo väkirikas kaupunki!
Kuinka onkaan lesken kaltaiseksi tullut se, -
joka oli suuri kansakuntien joukossa!
Ruhtinatar maakuntien joukossa on tullut työveron alaiseksi."
"Meidän ihomme halkeilee kuin uuni nälän poltteiden takia.
Naisia raiskataan Siionissa, neitsyitä Juudan kaupungeissa." (Valit. 5:10,11)
Kuukautta myöhemmin Nebukadnessar antoi -
sotapäälliköilleen käskyn hävittää kaupunki maan päältä.
Nebusardan poltti kaikki kaupungin talot ja kaatoi sen muurit.
Temppeli hävitettiin, kulta- ja hopeaesineet vietiin Babyloniin -
ja Liitonarkkikin katosi täysin.
Se oli ensimmäisen temppelin ajanjakson loppu.
Ensimmäinen juutalaisten diaspora alkoi Av-kuukauden 9. päivänä.
Oliko se kohtalo vai sattumaa, että juuri samana päivänä -
tasan 500 vuotta myöhemmin, tapahtui toisen temppelin tuho -
roomalaisten toimesta, ja alkoi juutalaisten 2000 vuoden diaspora.
Babyloniin vangittujen 70 vuoden aikana muodostunut lauluperinne -
ilmenee seuraavissa surullisissa säkeissä näin: -
Ps. 137:4-7 "Kuinka me voisimme veisata Herran virsiä vieraalla maalla?
Jos minä unhotan sinut, Jerusalem, niin unhota sinä minun oikea käteni.
Tarttukoon kieleni suuni lakeen, ellen minä sinua muista, -
ellen pidä Jerusalemia ylimpänä ilonani.
Muista, Herra, Jerusalemin tuhopäivä..."
Kuten Jumala oli ennen vankeutta Jerusalemille luvannut, -
palasi 70 vuoden kuluttua kansan jäänteet, -
joita oli vain n. 5% vankeuteen vietyjen määrästä.
He rakensivat tuhkasta Jerusalemin muurit, temppelin, -
ja ajan myötä kaupunki sai taas asukkaansa.
ANTIOCHOS EPHIPHANES - mielipuolinen isäntä
Kun Aleksanteri Suuri v. 332 eKr. marssi Jerusalemiin, -
hän ei tullut valloittajana, vaan kuin ystävänä.
Kaupunkilaiset tervehtivät häntä porteilla, -
ja hän uhrasi temppelissä Jehovalle.
Näin Jerusalem sai uudet isännät ilman verenvuodatusta.
Kreikkalaisten myötä kaupunkiin saapui läntinen sivistys ja -
uudet aatteet; hellenismi, joka -
sisälsi Kreikan kulttuurin, kielen, uskonnon, runouden ja urheilun.
Vaikka helleeneillä oli korkeatasoinen kulttuuri, -
kaupankäynti, tieteet, filosofia ja arkkitehtuuri, -
oli heillä silti alhainen moraali. Alastomat miehet urheilemassa, -
juomingit, orgiat ja kaikkialla runsaasti epäjumalien patsaita.
Eipä aikaakaan, kun se alkoi kiristää kahden kulttuurin välejä.
Aleksanteri Suuren kuoltua hänen kenraalinsa taistelivat vallasta.
Jerusalemin isännyys vaihtui tuolloin 6 kertaa.
Helleenien mielipuolinen kuningas Antiochos Ephiphanes -
päätti kitkeä pois juutalaisten uskonnon juurineen!
Juutalaisten tuli alttarilla uhrata hänelle, kuten Jumalalle!
Hän määräsi kuolemantuomion sapatin vietosta ja -
ympärileikkauksesta, ja häpäisi temppelin uhraamalla alttarilla sian!
Hän pyhitti temppelin 6. joulukuuta pääjumala Olympukselle, -
ylittäen tällä juutalaisten sietorajan!
MAKKABEALAISIA MURSKAAVA VASARA
Helleenien pakottaessa juutalaispapit kuolemalla uhaten -
uhraamaan saastaisia uhreja, -
löytyi yksi uhkarohkea ja siitä kieltäytyvä pappi, Juudas Makkabi.
Sen sijaan hän tappoi ne sotilaat, jotka pakottivat Jumalan häpäisyyn.
Näin hän käynnisti juutalaisten historian ratkaisevat tapahtumat, -
joiden tuloksena he saavuttivat lähes itsenäisen valtion aseman.
Makkabealaiset perustivat hasmonealaisdynastian, -
jonka hallitsijat eivät olleet kuninkaita, vaan ylipappeja.
Juudas Makkabi sekä kaikki hänen veljensä kaatuivat taisteluissa, -
mutta onnistuivat ajamaan helleenit pois Juudeasta ja Jerusalemista.
Se oli "pienen Daavidin suurvoitto jättimäisestä Goljatista."
Makkabealaiset olivat isänmaallisia ja siksi voitokkaita.
He onnistuivat palauttamaan temppelipalveluksen, -
jonka kunniaksi vielä tänäänkin vietetään juutalaisten Hanukkaa, -
jolloin 8 pvnä sytytetään kynttilä 8-haaraisessa kynttelikössä.
Tuolloin oli vuosi 161 eKr.
ROOMALAISET RAUDANLUJAT ISÄNNÄT
Aleksanteri Suuren hallitsijoiden heikkeneminen nosti näyttämölle -
Rooman imperiumin, jonka rajamaiksi tulivat Jerusalem ja Juudea.
Rooma hallitsi valloituksiaan rautaisin ottein, -
mutta lähes ironisesti voisi väittää, että Jerusalemia onnisti!
Hallitsemaan jäi puolijuutalainen vasallikuningas, Herodes Suuri.
Taitavana poliitikkona ja julmana hallitsijana hänen onnistui -
jäädä valtaan eri keisarien aikoina ja rakentaa Jerusalemiin -
useita merkkirakennuksia, joiden monet jäljet ovat yhä nähtävissä.
Jerusalemilaiset elivät Rooman alaisuudessa, -
mutta tuhkan alla kytenyt tuli leimahti liekkiin v. 66 jKr. -
eli Herodes Suuren poikien hallitusajalla.
Sen mahdollisti vahvan keisari Neron kuoleman jälkeinen valtatyhjiö.
Alussa juutalaisten kansannousut roomalaisia vastaan onnistuivat, -
sillä he saivat useita peräkkäisiä voittoja Rooman legioonista.
He saivat iloita voitoistaan Jerusalemissa vain 4 vuotta.
Neron jälkeen valtaan nousi keisari Vespasianus, -
joka valloitti Jerusalemin. Kaupungin piiritys kesti 4 kuukautta, -
sulkien sinne satoja tuhansia pyhiinvaeltajia.
Kaupungin epäinhimillisiin oloihin oli jäänyt -
lähes puoli miljoonaa nälkiintynyttä ihmistä!
Kaupungin kohtalon lisäksi, pelissä oli -
koko juutalaisten kansan ja heidän uskontonsa olemassaolo.
Keisarin poika Titus oli määrätty johtamaan sodankäyntiä.
Hän johti 4:ää legioonaa ja 60.000 Rooman sotilasta.
Titus tahtoi säästää kaupungin, mutta roomalaiset soturit -
heittivät puolivahingossa soihdun temppelin ikkunasta sisään -
ja sytyttivät alttarin kuivat puut. Tulipalo levisi pidäkkeettä -
polttaen temppelin ja koko kaupungin!
Voitonhuumassaan joukot hävittivät temppelin ja kaupungin maan tasalle, -
samoin kuin Nebukadnessar tasan 500 vuotta aiemmin.
Tituksen armeija hävitti täysin juutalaisten hengen ja sielun.
Tulipalossa sulanut temppelin runsas kulta valui lattiarakoihin -
ja roomalaiset täyttivät Jeesuksen ennustuksen sanatarkasti, -
kun he kultaa kaivellessaan eivät jättäneet kiveä kiven päälle.
Roomalaisten tekemän massamurhan takia Öljymäen rinteet olivat -
täynnä ristiinnaulittuja, joten uusille risteille ei ollut tilaa.
Uusien uhrien piti jonottaa vuoroa ja jopa puutavarakin loppui kesken.
Historioitsija Josephus kuvaa noita karmeita murhaamisia ja hävitystä -
kuten Jeremia itkuvirsissä.
"Kaupunginmuurien viereiset laaksot oli täytetty haisevilla ruumiilla -
jotka oli heitetty muureilta.
Koirat ja shakaalit söivät niitä ravinnokseen."
Josephus kuvaa kauhufilmin kaltaisia tapahtumia, mutta -
hän ei saa mahdollisuutta Jeremian tavoin itkeä Jerusalemin vuoksi.
JERUSALEM - Väkikivi ja juovuttava malja
Suomennos: Irene Tarkka