ERÄÄN KAUPUNGIN TARINA
JERUSALEM
Omistettu Jerusalemin uudelleen yhdistymisen 50. vuosipäivälle.
2. OSA - Daavidin Jerusalem, pyhän kaupungin alku
Nykyisestä Jerusalemista, jonka nimen ja historian tunnemme, -
saamme kiittää kuningas Daavidia. Hän valloitti sen jebusilaisilta -
ja teki siitä oman valtakuntansa keskuksen.
Daavid tuskin saattoi aavistaa, -
että päätös siirtää pääkaupunki Hebronista tänne Jerusalemiin -
tekisi siitä vuosituhansien aikana himoitun valloituskohteen, -
pyhiinvaelluspaikan ja nykyaikaisen metropolin.
Aiemmin nimillä Saalem, Jebuus tai Urusalim tunnettu kaupunki -
muuttui nyt Jerusalemiksi, rauhan kaupungiksi.
Kiitos Daavidin - kaupunkia voidaan kutsua myös Daavidin kaupungiksi.
Siksi Jerusalem on enemmän kuin pölyinen kaupunki Lähi-idässä, -
tai pelkkä historian, esivanhempien ja kuninkaiden asuinsija...
Se on Israelin Jumalan asuinsija!
DAAVID - KUKA HÄN OLI
Kuka Daavid oli? Raamatussa häntä kuvataan Jumalan ylistäjänä, -
joka soitti harppua ja sävelsi valtavan määrän psalmeja.
Hän oli nuorukainen, joka voitti jättiläisen - eli Goljatin, -
perusti uuden kuningassuvun ja alisti ympäröivät viholliset.
Hän rakasti Jumalaa ja oli suurisydäminen jopa vihollisilleen.
David on Vanhan testamentin kaikkein useimmin mainittu nimi -
ja Jerusalem kaikkein useimmin mainittu kaupunki.
Sen nimi esiintyy Raamatun lehdillä yli 600 kertaa.
Aloitan hieman kauempaa tarinan Daavidin ja Jerusalemin yhteydestä.
Ensin tapaamme Daavidin paimentamassa isänsä lampaita -
näillä Betlehemin niityillä, jossa hänen "ammattiveljensä" kuulivat -
1000 v. myöhemmin taivaista laulua Rauhanruhtinaan syntymästä.
Jumalan ikuisessa suunnitelmassa ei varmasti ollut sattumaa, -
että Jeesuksen vanhemmat joutuivat poliittisista syistä vaeltamaan -
Israelin toiselta laidalta Betlehemin niityille -
synnyttääkseen Daavidin suvun valtaistuimelle astuvan poikansa.
Daavid-paimenen elämä kokee radikaalin muutoksen, -
kun eräänä päivänä heidän kyläänsä tulee Jumalan profeetta Samuel.
Hän otti öljysarven, tyhjensi sen Daavidin päähän ja voiteli hänet -
Israelin seuraavaksi kuninkaaksi. Daavidin piti odottaa kruunausta, -
sillä Jumalan suunnitelma ei ollut hänen osaltaan vielä täyttynyt.
Juuri tänne laaksoon sijoittuu seuraava -
jumalaisen näytelmän kohtaus, pääosassa paimenpoika Daavid.
Täällä punaposkinen uhkarohkea paimenpoika saa vastaansa -
itseään pidemmän filistealaisen, eli jättiläisen nimeltä Goljat.
1. Sam 17:45-46 "Mutta Daavid sanoi filistealaiselle:
"Sinä tulet minua vastaan miekan, peitsen ja keihään voimalla, -
mutta minä tulen sinua vastaan Herran Sebaotin nimeen, -
Israelin sotajoukon Jumalan, jota sinä olet häväissyt.
Tänä päivänä Herra antaa sinut minun käsiini, ja minä surmaan sinut, -
... ja kaikki maat tulevat tietämään, että Israelilla on Jumala."
Koko Israel sai kuulla Daavidista, tuntemattomasta paimenpojasta -
joka nousi kansallissankariksi ja josta laulettiin ylistyslauluja.
Mutta kruunu sai odottaa häntä vielä 7 pitkää vuotta, -
ja siihen asti hän sai olla jopa kuninkaallisena pakolaisena.
Täällä Ein Gedin rotkossa Daavid kohtasi takaa-ajajansa Saulin, -
jonka elämästä ja kuolemasta päättämisen -
Jumala antoi hetkeksi Daavidille. Mutta Daavid osoittikin Saulille -
jaloutta, sillä hän pelkäsi tappaa Jumalan voiteleman kuninkaan.
"Ja kun hän tuli tien varrella oleville karjatarhoille, oli siellä luola; -
ja Saul meni luolaan tarpeelleen.
Mutta Daavid ja hänen miehensä istuivat luolan perällä.
Niin Daavidin miehet sanoivat hänelle: -
"Katso, tämä on se päivä, josta Herra on sanonut sinulle: -
'Minä annan vihamiehesi sinun käsiisi, -
tehdäksesi hänelle, mitä hyväksi näet'".
Ja Daavid nousi ja leikkasi salaa kappaleen Saulin viitan liepeestä."
Daavid säästi Saulin hengen, mutta tämä jatkoi Daavidin takaa-ajoa, -
kunnes kaatui taistelussa filistealaisia vastaan.
Vielä Saulin kuoltuakin, Daavid osoitti jalomielisyyttään -
surren Saulia ja nimittäen häntä sankariksi, eikä viholliseksi.
"Sinun kaunistuksesi, Israel, on surmattuna kukkuloillasi.
Kuinka ovatkaan sankarit kaatuneet!"
"Saul ja Joonatan, rakkaat ja armaat, -
olivat elämässä ja kuolemassa erottamattomat,"
Saulin kuoltua Daavid sai Israelin kuninkaan kruunun, -
mutta hänen valtakuntansa oli hajanainen ja riitaisa.
Häntä odotti vaikea tehtävä, -
eli yhdistää kansa ja alistaa Saulin dynastian jäänteet valtaansa.
DAAVID VALITSI JERUSALEMIN
Kuninkaaksi tultuaan Daavid hallitsi maata Hebronissa, mutta -
hänen suunnitelmissaan oli uuden keskuksen perustaminen -
erääseen vuorilinnoitukseen.
Paikka oli hänelle jo entuudestaan tuttu, -
sillä hän oli oleskellut siellä jonkin aikaa voitettuaan Goljatin.
Vuorilinnoitusta hallitsikin jättiläiskansa - eli jebusit.
Miksi Daavid valitsi tuntemattoman linnakkeen maansa keskukseksi?
Syyt olivat vahvasti poliittiset.
Edellinen kuningas Saul oli Benjaminin heimosta, -
joka kuuluu pohjoisiin heimoihin.
Daavid ymmärsi, että jos hän valitsisi synnyinpaikkansa Betlehemin, -
pohjoiset heimot kääntyisivät häntä vastaan.
Jos hän valitsisi pohjoisemman paikan, asia olisi päinvastainen.
Siksi paras vaihtoehto oli Jerusalem, -
sillä se sijaitsi näiden kahden alueen rajalla.
Kuninkaaksi tultuaan Daavid tajusi yhtenäisen valtakunnan -
olevan mahdoton, mikäli siellä yhä olisi pakanayhteisöjä.
Joosuan valtauksesta lähtien -
Israelin johtajat sallivat kaupunkivaltiot keskellänsä.
Yksi niistä oli Jebuus, joka oli vihamielinen Israelia kohtaan.
Tämänkin vuoksi Daavidille oli välttämätöntä valloittaa linnake.
Valtakautensa alussa hän puhdisti maan muistakin -
vastaavista pesäkkeistä, jotka olisivat horjuttaneet valtiota.
Ymmärsikö Daavid Jerusalemin oleellisuuden, -
vai toimiko hän pelkän vaiston varassa?
Aavistiko hän, -
että tästä perustamastaan kaupungista tulee kerran väkikivi, -
jota kaikki kansat yrittävät hävittää haavoja itseensä repien?
Näkikö hän Jerusalemin juovuttavana ja järjen vievänä maljana?
Voimme vain arvailla vastauksia, mutta täysi tosiasia on se, -
että Jerusalem oli Daavidin varma valinta!
JERUSALEMIN sopimaton sijainti
Silloin kun kaupungit rakennettiin poikkeuksetta vesistöjen ääreen, -
Jerusalemin rakentamisen karussa maassa teki mahdolliseksi -
vain yksi ainoa vesivaranto, -
jossa puhdas ja kirkas vesi on virrannut jo tuhansia vuosia.
Porakaivo- ja putkistoteknologiaa ei tuolloin vielä ollut, -
joten ilman tuota vesivarantoa elämä siellä olisi ollut mahdotonta.
Olen menossa tunneliin, joka on Jerusalemin olemassaolon perusta.
Sieraimiini nousee Gihonin lähdeveden raikas tuoksua.
Tämän lähteen ansiosta täällä on eletty yli 3800 vuotta.
Mennään yhdessä katsomaan, miltä kaupungin elämänlähde näyttää.
Tämä Kiihon-nimellä tuntemamme lähde -
virtasi kaupunkiin kaananilaisten rakentaman tunnelin läpi.
Arkeologia kertoo lähdettä suojanneesta tornista, jonka -
seinät olivat 7 m paksut, ja se oli tehty jopa 3 tonnisista kivistä!
Lähde pulppusi täällä kuivuudessa, ollen siksi kuin pyhä paikka.
Pyhyyden vuoksi täällä toimitettiin myös tärkeitä palvontamenoja.
Juuri täällä voideltiin kuninkaita ja pidettiin tärkeitä juhlia.
LINNAKKEEN VALLOITUS JEBUSILAISILTA
Jebusilaisten linnoituksen valtaus oli lähes mahdoton, raskas tehtävä.
Sitä puolustivat pitkät jätit kokien paikan olevan turvallinen.
He pilkkasivat Daavidin miehiä nimitellen sokeiksi ja rammoiksi.
"Ja kuningas meni miehinensä Jerusalemiin jebusilaisia vastaan, -
jotka asuivat siinä maassa. He sanoivat Daavidille näin: -
"Tänne sinä et tule, vaan sokeat ja ontuvat karkoittavat sinut sanomalla: -
'Ei tule Daavid tänne'".
Mutta Daavid valloitti Siionin vuorilinnan, -
se on Daavidin kaupungin....
Sitten Daavid asettui vuorilinnaan ja kutsui sen Daavidin kaupungiksi."
Daavidin onnistui valloittaa kaupunki jebuseilta oveluudella, -
sillä hänen joukkonsa pääsivät sisään erään tunnelin kautta.
Tämän saman tunnelin ja käytävät löysi arkeologi Charles Warren.
Kukistettuaan kaupungin Daavid ei tappanut jebuseja.
Sen sijaan hän palkkasi heitä hoviinsa, ja jopa armeijaansa.
Kuinka todennäköistä oli, että Daavidin valloittamasta -
jebusien linnoituksesta tulisi maailman johtotähti?
Daavidin valloitettua linnoituksen, sillä oli jo pitkä menneisyys, -
mutta kaupungiksi sitä tuskin saattoi kutsua.
Tiedämme varmuudella sen olleen muurien ympäröimä vuorilinnoitus, -
joka aiheutti päänsärkyä kaikille sen valloitusta yrittäville.
DAAVIDIN ENSITOIMET JERUSALEMISSA
Ensi töikseen Daavid suunnitteli tuovansa liitonarkun kaupunkiin.
Pappien tuodessa liitonarkkua paraatissa kaupunkiin, -
Daavid tanssi riemuissaan vähissä vaatteissa kulkueen edessä.
Vaimonsa Mikalin mielestä hänen käytöksensä ei sopinut kuninkaalle.
"Kun Herran arkki tuli Daavidin kaupunkiin, katseli Miikal, -
Saulin tytär, ikkunasta; ja nähdessään kuningas Daavidin -
karkeloivan ja hyppivän Herran edessä -
halveksi hän häntä sydämessänsä."
Mutta Jumala oli toista mieltä.
Hänen rangaistuksensa oman miehen halveksimisesta -
oli naiselle tuon ajan raskain, sillä hän jäi lapsettomaksi.
Mutta kaupungiksi ei Jerusalemia voinut vielä kutsua, -
sillä se näytti enemmän linnoitukselta.
Daavid ei viivytellyt kaupungin rakentamisessa, -
sillä hän oli tullut tänne jäädäkseen.
"Sitten Daavid asettui vuorilinnaan ja kutsui sen Daavidin kaupungiksi.
Ja Daavid rakenteli sitä yltympäri, Millosta sisälle päin.
Ja Daavid tuli yhä mahtavammaksi, -
ja Herra, Jumala Sebaot, oli hänen kanssansa.
Hiiram, Tyyron kuningas, lähetti sanansaattajat Daavidin luo -
sekä setripuita, puuseppiä ja kivenhakkaajia; -
ja nämä rakensivat Daavidille palatsin."
Nyt - 3000 vuotta myöhemmin, -
Jerusalem on nousemassa miljoonakaupungiksi.
Sen perustamispaikka on syrjässä ja suurten kaupunginosien ympäröimä.
DAAVID VAHVISTI VALTAKUNTANSA RAJOJA
Daavidin aikaan verenhimoiset suurvallat etsivät tilaisuutta -
saada alistaa heikompia naapurikansojaan.
Tuomarien kirjan tapahtumat kuvaavat hyvin noita aikoja.
"Valloita tai tule valloitetuksi" oli sen ajan yleinen sääntö.
Karjapaimenesta tuli Goljatin kukistaja, pakolaisten päällikkö -
ja lopulta kuningas... Näin voisi Daavidia pikaisesti luonnehtia.
Mutta nyt hänellä oli vastassaan maailman parhaat armeijat.
Daavid ryhtyi viivytyksettä vahvistamaan valtaansa.
Toinen toisensa perään hän alisti ympäröivät kuninkaat alamaisikseen.
Tärkein alistettu vihollinen oli filistealaisten sotakoneisto, -
jonka kanssa Daavidin edeltäjä Saul oli ollut suurissa vaikeuksissa.
DAAVIDIN EPÄONNISTUMISET KUNINKAANA
Raamattu on yksi harvoista kirjoista, joka ei peittele -
sankareidensa heikkouksia tai lankeemuksia. Raamatun sankarit -
olivat tavallisia ihmisiä himoineen ja virheineen - kuten myös Daavid.
Lohtunamme on, että Jumala ei valitse täydellisiä supermiehiä, -
vaan ihan tavallisia ihmisiä.
Eräänä kauniina iltana, kun koko Daavidin sotaväki oli -
Jordanin takana sotimassa, kuningas nautti illasta palatsinsa katolla.
Hän kiinnitti huomionsa viereisen talon katolla kylpevään naiseen, -
joka oli ihan verrattoman kaunis! Käyttäen hyväksi asemaansa, -
hän käskee kutsua naisen luokseen. Ja kuten saippuaoopperassa, -
yksi asia johtaa toiseen - ja hän makaa naisen, joka tulee raskaaksi.
Tulos on katastrofaalinen, ja niin hän murhauttaa naisen aviomiehen.
Kuvitella, että Jumalalle mieleinen kuningas kykenee moiseen!
Profeetta Naatanin onnistui taitavasti puhuen -
saada kuningas näkemään oman tekonsa kauhistuttavuus.
Daavidin tajutessa kauheutensa, hän vaipuu syvään katumuksen tilaan.
Daavid ei ollutkaan täydellinen eikä korkeamoraalinen kuningas, -
vaan hänen piti toistuvasti katua Jumalan edessä syntejään -
ja maksaa niiden seurauksista myös korkea hinta.
Daavidin perhekin oli kaukana täydellisestä.
Sitä voisi pikemminkin verrata karhuluolaan, jossa -
taistelu kruununperimyksestä jatkui Daavidin elämän loppuun asti.
Daavidin seuraajaksi nousi katolla alastomana kylpeneen -
Batseban poika Salomon, jonka äidin kanssa ollut suhde -
jätti Jumalan valitseman kuninkaan historiaan häpeällisen tahran.
Sellainen oli Jumalan valinta.
Tuolla alhaalla Josafatin laaksossa on vielä yksi monumentti, -
joka kertoo Daavidin perheen suurista ongelmista.
Monumentin pystytti Absalom eli yksi Daavidin pojista, joka -
kaappasi isältään Israelin kansan sydämet lumoavalla luonteellaan.
Absalomin takia Daavidin piti paeta Jerusalemista henkensä edestä.
Absalomin kohtaloksi koituivat hänen muhkeat hiuksensa, -
joilla hän lumosi kansan sydämet ja varasti sen lojaalisuuden.
Hänen uhkea kampauksensa tarttui ratsastaessa tiheään oksistoon, -
ja siellä riippuessaan Daavidin päällikön miehet lävistivät hänet.
VALMISTELUT JEHOVAN TEMPPELIN RAKENTAMISEKSI
Daavidin aikaan Jerusalemissa ei vielä ollut temppeliä, -
mutta silti kaupungista tuli jo tuolloin henkinen keskus.
Daavid lauloi siitä näin: -
"sinä Jerusalem, rakennettu kaupungiksi, -
johon kokoonnutaan yhteen, -
jonne sukukunnat vaeltavat, Herran sukukunnat, -
niinkuin Israelille on säädetty, kiittämään Herran nimeä.
Sillä siellä ovat tuomioistuimet, Daavidin huoneen istuimet."
Kaupunki kasvoi ja kehittyi nopeasti, mutta suuri maine -
alkoi siitä, kun Daavid osti tämän kentän 600 hopearahalla.
Hänen unelmansa oli -
rakentaa tälle kukkulalle temppeli Israelin Jumalalle.
Samassa paikassa oli kerran ollut rajusti kansaa hävittänyt rutto.
Ja sattumoisin vuori on se sama, jonne Abraham aikoinaan -
kiipesi murheissaan Jumalan käskettyä häntä -
polttouhraamaan siellä oman poikansa Iisakin.
Juutalaiset uskovat, että alttarin alla oli kallio, -
jolla Abraham aikoi uhrata Isakin. Se on temppelin -
kaikkein pyhimmän perustus, sekä muslimien kalliomoskeijan perustus.
Samassa paikassa luotiin myös ensimmäinen ihminen, Aatami.
Tämä on juutalaisille ja muslimeille maailman keskipiste, -
ja peruskallio koko maailmalle.
Temppelin rakentaminen venyi kuitenkin Daavidin ajasta -
hänen poikansa Salomonin aikaan.
" Kun sinun päiväsi ovat päättyneet ja sinä lepäät isiesi tykönä, -
korotan minä sinun seuraajaksesi jälkeläisesi, -
joka lähtee sinun ruumiistasi; ja minä vahvistan hänen kuninkuutensa.
Hän on rakentava huoneen minun nimelleni, -
ja minä vahvistan hänen valtaistuimensa ikuisiksi ajoiksi."
TAAVETIN VAIKUTUS JA MUISTO
Daavid rakasti erittäin syvästi Jerusalemiaan.
Hän antoi profeetallisen siunauksen kaikille kaupunkia rakastaville -
ja sen rauhaa toivoville. Jerusalem on ainoa kaupunki maailmassa, -
jonka puolesta meidät on ohjattu rukoilemaan ja sitä siunaamaan.
"Toivottakaa rauhaa Jerusalemille, -
menestykööt ne, jotka sinua rakastavat."
Daavid kuoli Jerusalemissa ja hänet haudattiin tänne.
Juutalaiset rukoilevat hänen haudallaan Siionin vuorella, -
mutta todellinen hautapaikka on aikojen saatossa jäänyt kadoksiin.
Tämä paikka on 2000 v. myöhemmin merkitty hänen haudakseen.
Daavidin vaikutus hallitsijana oli vertaansa vailla suhteessa muihin.
Israelista nousi hänen jälkeensä monia oikeamielisiä kuninkaita, -
mutta hän oli ensimmäinen, joka oli esikuvana ei vain Israelille, -
vaan koko maailmalle siitä, millainen on oikeamielinen ja -
Jumalaa pelkäävä kuningas ja tämän hallitus.
Daavid saattoi olla tällainen, sillä hän oli Jumalan suosiossa.
Kautta aikojen on kuninkaina ollut julmia diktaattoreita ja -
korruptoituneita johtajia, koska he eivät ole tunteneet Jumalaa.
Jumalan läheisyys teki Daavidista oikeamielisen kuninkaan.
Vaikka Daavidin 40-vuotinen valtakausi oli oikeamielinen, -
lupasi Jumala hänelle vielä paljon enemmän sanoen: -
"Sinun dynastiasi on ikuinen."
Ilmeisesti Daavid ei kyennyt käsittämään -
Messiaaseen viittaavan lupauksen suuruutta.
Messiaan, joka syntyisi 1000 vuotta myöhemmin Betlehemissä, -
jossa Daavid itsekin paimensi isänsä lampaita.
Messias on Daavidin suvun laillisena jälkeläisenä -
valinnut Jerusalemin kaupungiksi, jossa tehdä sovitus -
Jumalan ja ihmisten välillä. Tänne Hän perustaa valtaistuimensa, -
josta Hän Rauhanruhtinaana hallitsee maailmaa 1000 vuotta.
Suomennos: Irene Tarkka