Vaikka olin nuorena aktiivinen seurakunnan pyhäkoulussa ja -
sittemmin olin myös evankelista Vaasassa Suomessa, -
sisimpäni ei ollut kuitenkaan eheytynyt.
Jotain puuttui. Oli tyhjä olo, joka johtui oikeastaan siitä etten kelvannut.
KAKSI NAAPURIA.
Kysyin saako laittaa käden päälle. - Hän vastasi kyllä ja -
laitoin käteni selän päälle ja kiitin mielessäni Isää, sitä mitä tapahtuu.
Sen jälkeen en ole koskaan ajatellut tarvitsevani jotain rauhoittavaa.
Viime kesänä olimme Arlandassa. - Se oli erikoinen tapahtuma.
Olimme Skånessa katuevankelioimassa.
Huomasin juuri silloin naisen, jolla oli tosi söpö koiranpentu.
Kysyin sinulta, näetkö hänen sisäisiä haavojaan.
Vastasin, että ei ole vielä oikea aika.
Tunsin, että Pyhä Henki avaa tämän luonnollista tietä.
Odotimme hetken ja hän kysyy englanniksi.
"Voitteko vahtia koiraani, sillä minun pitää käydä vessassa."
Kun hän palasi, -
kerroin hänelle, että näen asioista.
Näen sisäisen rikkinäisyytesi, jonka Jeesus haluaa parantaa.
Hän alkoi itkeä jopa niin, että otti silmälasinsa pois.
Hän kertoi, että oli ollut avioliitossa, jossa mies oli väärinkäyttänyt ja -
pahoinpidellyt häntä seksuaalisesti.
Ei, sanoi hän itkien.
Se, että siunaat ja annat mielelläsi anteeksi Jeesuksen nimessä.
Hän kysyi ketä olemme. "Kaksi äijää, jotka seuraavat Jeesusta."
Voit myös lakata huolehtimasta kahden poikasi puolesta, -
sillä Herra huolehtii heistä. Luovuta heidät Jeesukselle.
Hän vahvisti molemmat asiat.
Mies oli amerikkalainen ja hän oli huolestunut pojistaan.
Kysyin, saanko ottaa häntä kädestä ja rukoilla.
Hän huusi "Mitä minulle tapahtuu? Tämä on jotain aivan uutta."
Sanoimme, että Jeesus on kohdannut hänet juuri nyt.
Kun menet kotiin, avaa sydämesi ja anna elämäsi Jeesukselle.
Hän huolehtii sinusta.
Hei, olen Simon Ådahl. - Ja minä Örjan Almgren.
Nyt alkaa Kaksi naapuria sarjan uusi kausi.
Tapaamme Jeesuksen henkilökohtaisesti kohdanneita, -
joiden elämän Hän on muuttanut.
Jakson nimi on "Anna Jumalalle oma surkeutesi."
Olen Dan Ådahl ja olen mukana tässä ohjelmassa, -
koska olen Simon Ådahlin veli.
Olen 68-vuotias. Eläkkeellä olen ollut kaksi vuotta -
ja voin hyvin.
Tämä on tärkeintä, mitä minusta tulee tietää, että tänä päivänä voin hyvin.
Onpa hienoa tavata. - Samoin.
Tällä jaksolla on erityinen otsikko: "Anna Jumalalle oma surkeutesi."
Minusta se kuulostaa mielenkiintoiselta.
Luulen, että meillä kaikilla on asioita, jotka niin sanotusti painavat.
Murrun tässä hieman.
Kuusi vuotta sitten tai nyt 6,5 vuotta sitten minulle tuli aivohalvaus.
Nykyään olen vähän herkkäluonteinen -
mutta oikeastaan olen kivenkova.
Silloin elämäni muuttui. Tulin tietoiseksi siitä liasta, jota kannoin.
Jotain puuttui. Oli jonkinlainen tyhjyys. Koin etten kelvannut.
Se hiipi elämääni melko myöhään, 30-vuotiaana, -
ainesosa, joka ei ollut niin hyvä ja ymmärrän sen nyt.
Aloin juoda alkoholia rauhoittaakseni itseni ja voidakseni paremmin.
Niinhän tapahtuu hetkeksi, kun juo tavalla kuin minä eli varkain.
Tuli helpotusta hetkeksi ja pystyin nukkumaan hyvin.
Voi sanoa, että siitä tuli myös -
painolasti ja yritin peitellä sitä.
Yritin selitellä sitä läheisilleni, jotka huomasivat sen vuosien varrella.
Tapani käsitellä sitä oli se, -
että pakenin erilaisiin töihin tai toimintaan.
Minulla on aina ollut helppoa työmark- kinoilla, on ollut monenlaisia töitä.
Kuitenkin kaikki ponnisteluni, tavoitteluni ja piileskelyni.
Kaksoiselämäni, niin sanoakseni, -
ennen kaikkea itseäni kohtaan ja tunne siitä etten riitä.
Äärimmäinen muutos tapahtui -
2013, kun aivohalvaus tuli työssä ollessa.
Örjan, muistatko mitä tapahtui hiljat- tain Suomessa? Se oli aikamoista.
Se oli voimallista. Meillä oli eräässä seurakunnassa seminaari.
Jo aivan seminaarin alussa -
Herra puhui eräästä siellä olevasta nuoresta naisesta.
Kysyin Herralta, voinko odottaa seminaarin loppuun. Hän sanoi kyllä.
Seminaarin alusta kului ehkä tunti ja hän meni syömään.
Hän istui isänsä ja äitinsä kanssa.
Sanoin hänelle, mitä Herra oli puhunut.
"Minulla on rohkaisu sinulle Herralta.
Hän on antanut sinulle laulun ja musiikin alalla lahjan.
Hän haluaa rohkaista sinua ja rakastaa sinua tosi paljon."
Sen sanottuani, hän alkoi kyynelehtiä, ja samoin myös äiti ja isä.
Isä suorastaan murtui.
Kun kokouksen päätyttyä seison myymässä kirjoja ja levyjä, -
isä tuli siihen.
Hän sanoi, että hänen täytyy selittää, miksi hän reagoi sillä tavalla.
Päivää ennen seminaaria ja kokouksia, oli hän sanonut Herralle, -
ettei tiedä onko tämä hänestä itsestään vai onko se Jumalasta, -
mutta hän koki tyttärensä laulaessa pyhyyttä.
"Voitko jollain tavalla vahvistaa tämän?"
Sitten minä olin tullut sanomaan sen.
"Et tajua, miten suuri rukousvastaus se oli minulle, -
että Herra vahvisti, että tuntemani oli Hänestä."
Siinä olin, klo 9.30, -
aloittamassa uudessa tehtävässä johdon konsulttina Volvolla.
Esimieheni Marin kanssa ollessani sain valtavan päänsäryn -
ja tajusin, että tämä ei ole tavallista päänsärkyä.
Se kokemus tulisi vaikuttamaan loppuelämääni nykyhetkeen saakka.
Herätessä ymmärsin vähitellen -
että elämäni, käytäntöni, tapani työskennellä, -
tapani elää ja olla muuttuu.
Tarvitsen enemmän lepoa, vähemmän työtä ja juomista.
Aloin miettiä, että olen tuhonnut ainoan pääomani, joka minulla on, -
toisin sanoen elämäni. Näin aloin ymmärtää, että tarvitsen apua.
Kun tuli aika kuvata uusia jaksoja "Kaksi naapuria" sarjaan, -
mieleeni tuli heti isoveljeni Dan, joka oli minulle monta vuotta rukousaihe.
Se, että on läheinen, joka voi noin huonosti ja -
hommailee asioita, jotka eivät ole ok, on hankalaa.
Hän oli jatkuvasti mielessäni rukousaiheena.
Tosiasia on, että joskus kadotin uskon siihen, että jotain tapahtuisi.
Muistan profetian, jonka isäni sai ennen kuolemaansa.
Eräs mies profetoi isälleni ja sanoi, -
että Herra sanoo, että poikasi tulevat seisomaan yhdessä, -
laulavat ja soittavat taas minun kunniakseni.
Kun, kuulin tästä profetiasta ennen isäni kuolemaa, -
ajattelin, että tyhjiä sanoja, sillä olin itse katkera ja samoin oli Dan.
Frank kiersi soittamassa kirkoissa mutta mietin -
"mahdotonta, ei tapahdu."
Olin elämässä kaikessa niin kiinni, kuten tiedät Simon.
Yrittämällä yritin uusille urille.
Aivan koko ajan tällaista.
Oli yksi seuralainen, -
joka teki sen pahemmaksi -
ja se oli alkoholismi.
Tulin tietoiseksi siitä, että olen alkoholisti -
muutama kuukausi aivohalvauksen jälkeen, -
ja että olin aiheuttanut halvauksen elämäntavallani. - Ok.
Silloin minut todella nollautettiin.
Kun minulla oli pienenä ollessani suhde Jumalaan, -
en ollut kuitenkaan todella kohdannut Jumalaa.
Vaikka olin tehnyt lauluja, ollut pyhä- koulun opettajana, evankelistana -
ja ollut mukana eri tavoin -
monissa yhteyksissä estradeilla.
Olin kertonut uskostani Jumalaan ja kaikki oli totta.
En ollut kuitenkaan kohdannut Häntä.
On niin, että me ihmiset emme halua tunnustaa surkeata, rumaa.
Ehkä näemme sen mutta yritämme kätkeä sitä.
Se jollain tavalla eskaloituu, kasvaa selkärepuksi, -
josta tulee yhä painavampi.
Siitä seuraa, että se kätketään, -
yritetään selittää, löytää tekosyitä -
sillä sen kanssa, mitä kantaa, ei voi tulla sinuiksi.
Jopa velipoikamme Frank -
oli kuullut sanottavan, luultavasti -80-luvulla, -
että onko tämä Dan Ådahl, kuten oli tietyissä lauluissa, todella olemassa?
Juuri niin.
Tämä pani hiukan miettimään, kukahan minä oikeastaan olin?
Kunpa minulla olisi ollut älliä jo silloin, kun olin 30-vuotias.
Itse asiassa humalassa ajaminen herätti ja -
hän teki laulun "Lämna allt - Jätä kaikki" noin yhden tunnin aikana.
Jos olisi ollut ymmärrystä ja olisin kuunnellut, mistä laulu kertoo.
Juuri näin koin.
Viisi ja puoli vuotta sitten.
En kuullut minkäänlaisia ääniä, enkä nähnyt mitään näkyjä.
En kuullut ääniä, kaikkialle tuli rauhallista ja hiljaista.
Kun Hän näki minut ja sanoi: -
"Olen valo ja ilo, -
olen kamppailu ja taistelu.
Mieti sitä, mitä puhun sinulle."
Kun jättää kaiken ja seuraa minua, -
voi maksaa elämäsi -
mutta annan sinulle paljon enemmän.
Se, että kulkee minun tietäni ja tottelee, -
on kuitenkin palkinnon arvoista -
sillä minä olen sinun vierelläsi.
Se, että jättää kaiken ja seuraa.
Se voi maksaa sinulle elämäsi.
Niin on käynyt.
"Se maksoi minulle koko elämäni mutta sain niin paljon enemmän.
Se, että kulkee minun tietäni, tottelee, on kuitenkin palkinnon arvoista -
sillä Hän on vierelläni." Ajatella, jos olisin kuunnellut sen laulun paremmin.
Se, että jättää kaiken ja seuraa minua, -
voi maksaa sinulle elämäsi -
mutta annan sinulle niin paljon enemmän.
Se, että kulkee minun tietäni ja tottelee -
on kuitenkin palkinnon arvoista -
sillä minä olen sinun vierelläsi.
Olimme syömässä urheiluravintolassa vain muutama viikko sitten.
Keskityin täysillä Ruotsin ja Maltan väliseen jalkapallo-otteluun.
Vieressämme vähän kauempana istui vanhempia miehiä.
Katselimme ottelua ja sapuskoimme, ja se oli kuin rauhan tyyssija.
Sitten miesten välille tuli kinaa.
Pyysimme heitä pöytäämme ja he istuivat siihen.
He esittelivät itsensä erään kaupungin urheilujohtajiksi.
Huomasimme molemmat, että eräs heistä pystyi tuskin istumaan.
Taisit kysyä häneltä, että onko kipua.
Häneltä oli leikattu kasvain selästä ja hänen oli tosi vaikea seistä tai istua.
Hän istui sinun vieressäsi.
Mietin, että tätä Herra halusi, että tapaamme heidät.
Tunsin, että sinun tulee panna käsi hänen päälleen ja sanoin -
voitko panna kätesi hänen päälleen? - Mutta en ollut kysynyt lupaa.
Ensin ajattelin etten halua, eikä Herra puhunut, että tapahtuisi jotain.
Kysyin myös mieheltä olisiko ok panna käsi päälle. - Hän vastasi kyllä.
No sitten panin käteni selän päälle. En sanonut mitään, en rukoillut -
mutta sisimmässä kiitin Isää siitä, mitä tulee tapahtumaan.
Sillä välin minä puhuin kahden muun kanssa urheilusta ja musiikista.
Sitten kysyin mieheltä, jonka päälle panit käden, voiko hän nousta ja istua.
Hän teki niin ja kysyin miltä tuntuu? Onko yhä kipuja? - "Sama kipu."
Se oli outoa, sillä kun hän sanoin niin, tunsin saman kivun ja sain uskon.
Sanoin "Simon, pane kätesi hänen päälleen." - Tein niin halukkaasti.
Samalla juttelin muiden kanssa.
Sitten pyysin häntä nousemaan uudelleen. Hän istuutuu -
ja kysyn miltä tuntuu nyt? Hän oli yllättynyt, että tuntui paremmalta.
Onko koko kipu poissa? "Ei."
"Simon laske kätesi uudelleen."
Pyysin nousemaan ja istumaan kolmannen kerran.
Hän nousi ja istui, enkä koskaan unohda hänen silmiään.
Ne olivat kuin lautasen tai karttapallon kokoiset.
Hän kysyi, mitä te olette tehneet?
Sanoin, että kuljemme Jeesuksen kanssa -
ja hän parantaa, koska rakastaa niin.
Kavereiden reaktiota en unohda koskaan. Yksi sanoi, -
että tämä on pelottavaa. Pelottaa, olen nähnyt tällaista YouTubissa.
Saimme selittää herroille. - Seurata Jeesusta on suhde eikä uskonto.
Huomaa ettemme kumpikaan olleet asennoituneet, -
että tulisi jumalanpalvelus. Sapus- koimme ja katsoimme jalkapalloa.
Kaiken keskellä Herra tulee ja tätä todistusta he eivät koskaan unohda.
Vaikka tuntuu oudolta sanoa, on tällaisista asioista tullut tavallisia.
Lähtiessämme ei tuntunut erikoiselta, vaikka hän parantui.
Siitä tulee tavallinen osa elämää, sillä Jumala on mukana koko ajan.
Hän haluaa kohdata ihmisiä henkilökohtaisesti.
On rohkeasti otettava se askel, että rukoilee kivun puolesta tai -
ehkä saa profeetallisia sanoja ja uskaltaa sanoa, -
etten tiedä miksi saan nämä sinulle?
Ihminen saa päättää mutta itse ymmärrän näin.
Tuli tietoiseksi siitä, että hankin aivohalvauksen itse.
Silloin todella maailmani romahti.
Syyskuusta 2013 heinäkuuhun 2014 oli elämäni pahinta aikaa.
Silloin yritin todella turruttaa itseni, kadota -
ja tehdä kaikkeni vain selviytyäkseni.
Sitten Kungsbackan kirkkoherra Joakim Holmgren, -
joka ei ole enää luonamme, nosti minut.
Minulla oli häneen kontakti koko ajan ja rukoilimme paljon.
En tiedä, ehkä on niin, että todelliset muutokset tulevat, kun nollautuu.
Luulen niin. Sinä sunnuntaina, kun Joakim vei minut Valetiin, joka on -
Göteborgin vanhin kuntoutuslaitos. Silloin kohtasin Jumalan. - Ok.
Kaikki etsiminen, tavoittelu, pako ja piileskely loppui.
Olin niin uupunut.
Nyt sain tehdä päätöksen, että alan elää.
Minä, joka olen oikeastaan aina yrittänyt kuolla.
Tein päätöksen, että minä, joka olen mennyt tuohon suuntaan, -
päätin lähteä tuohon suuntaan.
Olen oppinut, mitä nöyryys tarkoittaa.
Mutta eniten olen oppinut siitä, mitä armo tarkoittaa.
Sain kohdata Herran ja sitten Dan myös.
Olemme valinneet ohjelman otsikoksi "Anna Jumalalle oma surkeutesi."
Toisin sanoen ole avoin kaikille puutteillesi ja jätä ne Jumalalle.
Hän muuttaa elämäsi.
Sinusta tulee jollain tavalla sellainen, joka voi auttaa muita -
samassa tilanteessa olevia.
Kaksi ja puoli vuotta sitten, siis vähän raitistumiseni jälkeen, -
aloin osallistua aktiivisesti Linnea-kirkkoon Göteborgissa.
Siellä oli tarve työllistää kodittomia, -
jotka olivat jollain tavalla syrjäytyneitä.
Laulan ja soitan, ja olin musiikinopettajana monta vuotta.
Tiistaisin soitan ja laulan kodittomien kanssa, -
se on musiikkiprojekti ja mukana on muitakin kuin kodittomia.
Sitten myös jaan elämän- kokemuksiani toisille.
Kuljen kertomassa siitä, että paras mitä Jumalalle voi antaa, -
on oma surkeutemme.
Se ei ole vain kurjuudesta kertomista.
Luulen, että jokainen kantaa omaa kurjuuttaan.
Haluan kertoa siitä, kuinka voi vapautua -
siitä kurjuudesta, joka sitoo, sinussa olevasta surkeudesta.
On mahdollista olla täysin terve, -
on täysin mahdollista olla tasapainossa itsensä kanssa.
On mahdollista voida hyvin. On hauskaa nousta aamuisin -
ja haluta tehdä eri asioita.
Olen yksinkertaisesti saanut elämänhalun.
Hienointa, mitä voit antaa minulle, -
on se surkein, mitä sinulla on.
Anna minun -
rakastaa sinua -
aivan sellaisena kuin sinä olet.
Paras, jonka voit antaa minulle, -
on kehnoin, mitä sinulla on.
Anna minun -
rakastaa sinua -
juuri sellaisena kuin sinä olet.
Olet minulle niin kaunis, -
niin arvokas ja niin puhdas.
En näe mitään tahroja,
rikkinäisyytesi on eheytynyt.
Hienointa mitä voi minulle antaa, -
on surkein mitä sinulla on.
Anna minun -
rakastaa sinua -
juuri sellaisena kuin sinä olet.
Anna minun rakastaa sinua -
juuri sellaisena kuin sinä olet.
Olet juuri katsonut jakson Danista ja ehkä tunnistat itsesi kuulemastasi.
Kaipaat, että voisit antaa Jumalalle surkeimman sinulla olevan, -
joka kuitenkin on hienointa annettavaa.
Haluan rukoilla kanssasi. Rakas taivaallinen Isä, tulen luoksesi.
Näet, että tarvitsen sinua ja kaipaan kokea samoja asioita kanssasi.
Jeesus tänä hetkenä vain annan sinulle itseni kokonaan.
Muuta se, mitä en itse kykene muuttamaan.
Jeesuksen nimessä. Aamen.
Tässä jaksossa tapasit Danin. Seuraavassa tapaat -
Magnus ja Pia Björkgrenin Suomesta.
He kertovat, mitä tapahtui aikuiskasteen jälkeen.
Kiitämme kaikkia lahjoittajia, jotka ovat mahdollistaneet -
Kaksi naapuria sarjan toisen kauden.
Jos pidät ohjelmista, voit tukea pankkitilin kautta, -
jotta voimme tuottaa lisää tämän sarjan ohjelmia.
Tili: FI40 1112 3000 3427 89 Viite: 8507
Suomennos: Mauri Porkola