Hei, olen Simon Ådahl. - Ja minä olen Örjan Almgren.
Nyt alkaa Kaksi naapuria sarjan uusi kausi.
Tapaamme Jeesuksen henkilökohtaisesti kohdanneita, -
joiden elämän Hän on muuttanut.
Tässä jaksossa Janne Fagerström ja Marita Orevi -
kertovat kuinka he pääsivät pimeydestä valoon.
KAKSI NAAPURIA
En tiennyt, että hän suunnitteli itsemurhaa.
Jopa auton tavaratilassa oli hänen ostamansa köysi.
Elämään tuli yllättäen kauhea romahdus.
En tajunnut sitä etukäteen. Jouduin syvään epätoivoon -
ja mietin voiko näin edes tuntea.
Tämä jakson nimi on "Pimeydestä valoon."
Mietin sitä, kun ravasimme ympäri eräässä Ruotsin pikkukaupungissa.
Olimme nälkäisiä, kokous oli ohi ja emme olleet ehtineet syödä.
Juoksentelimme ympäri ja pyysin Jumalaa johdattamaan, -
että saamme vähän murua rinnan alle. Saman tien näin italialaisen ravintolan.
Se oli auki. Menimme sisään ja tapasimme nuoren naisen, -
jolta kysyimme onko keittiö auki.
Olin väsynyt matkustamisista. Kokous oli juuri loppunut ja olin nälkäinen.
Sanoin: Örjan, älä nyt vain ala profetoimaan tuolle naiselle, -
sapuskoidaan ja rentoudutaan.
Oli hupaisaa, että Herra halusi jotain aivan muuta.
Hetken kuluttua saimme ruokaa ja hän tuli kysymään, "Maistuuko?"
Tunsin Pyhän Hengen ja aloin tietenkin profetoida hänelle.
Sanoin, "Sinua on muut ihmiset talloneet kuin kynnysmattoa.
Itse kuljen Herran kanssa ja mietin voimakkaasti asiaa, -
joka tapahtui sinulle 9-vuotiaana.
Sinulle on tapahtunut 9-vuotiaana jotakin hyvin ikävää."
Kyyneleet silmissä hän sanoi, että 9-vuotiaana isä ja äiti erosivat.
Elämäni muuttui sen jälkeen. - Voi ei.
Sanoin sitten, että kannat mustia ajatuksia ja aiot lopettaa elämäsi.
Hän alkoi itkeä ja tunnusti, että näin on.
Sain sanoa, että hän voi avata sydä- mensä ja pyytää Jeesusta elämäänsä.
Sen sanoessani koin hänen ajattelevan, mitenhän se tapahtuu?
Sanoin, että nyt kamppailet sen kanssa kuinka se tapahtuu?
Pitää paikkansa, hän sanoi. Voimme rukoilla pelastusrukouksen.
Otin häntä kädestä ja rukoilimme. Hän avasi sydämensä -
pyysi Jeesusta elämäänsä ja pelastui.
Tavallisessa ravintolassa? - Kyllä. Tavallisena iltana? - Niin.
Kukahan minä olen? Se onkin mielenkiintoinen kysymys.
Olen saarnaaja mutta koulutukseltani opettaja.
Matkustan nykyään kokoaikaisesti puhumassa Jeesuksesta.
Maailman paras homma.
Hei, tervetuloa. - Hauska nähdä. - Samoin.
Onpa hieno asunto. - Hei Örjan, tervetuloa. - Kiitos.
Siitä on jo aikaa. - Niin kauan sitten.
Tajuatko kuinka voimakas oli se tapahtuma 10 vuotta sitten?
Mietin usein, mitä Jumala voi tehdä ihmisen elämässä. - Niin.
Kun sain viestisi, vastasin vähän niukkasanaisesti.
Melkein ahdistun siitä. Siinä ei ollut paljon myötätuntoa tai rakkautta.
Ainoastaan "Anteeksianto on valinta, ei tunne. -
Siunaa niitä, jotka ovat satuttaneet."
Ne sanat olivat juuri oikeita omaan tilanteeseeni.
Et aavistanut miten ne osuivat.
Elämäni oli melko tavallista.
Vaikutin seurakunnassa. Olin mukana ylistyksessä ja johtoryhmässä.
Mielestäni avioliittoni oli aika normaali.
Kesällä 2009 aloin tuntea, -
että asiat avioliitossani eivät olleet kuten pitäisi.
Puhuin Jumalalle ja aloin rukoilla, mikä on vialla, -
että totuus tulisi esiin, sillä tunsin, että jotain on pielessä.
Sitten tuli ilmi, että mieheni oli tavannut toisen naisen ja jätti minut.
Elämässäni tuli valtava romahdus, sillä se oli niin odottamatonta.
En osannut sitä aavistaa.
Jouduin syvään epätoivoon, jopa niin, että oi, voiko näin edes tuntea.
Aluksi sanoin Jumalalle, että anna minun kuolla, -
en voi elää tämän kivun kanssa.
Samanaikaisesti en halunnut kuolla eikä ehdottomasti ollut -
suunnitelmaa lopettaa elämääni mutta sydämeni todella murtui.
Mitä pidemmälle aika kului sitä vaikeammalta alkoi tuntua.
Viha alkoi vaivata. - Kyllä.
Keskellä tätä prosessia kirjoitin sinulle, että voitko rukoilla, -
että voisin antaa miehelleni anteeksi. Olin kuullut kertomuksesi.
Vuosia sitten sain postia tuntemattomalta naiselta.
Hänen nimensä oli Marita Orevi.
Hän pyysi rukousta, sillä mies oli lähtenyt ja hän oli allapäin.
Vastatessani tunsin Pyhän Hengen ja koin, että pitää sanoa, -
että anteeksianto on valinta, ei tunne. Sinun pitää valita antaa anteeksi.
Rukoile ex-miehesi ja hänen uuden vaimon puolesta, siunaa heitä.
Lähetin kirjeen ja tunsin, että tämä ei ollut kovin empaattinen ja mukava.
Olisi pitänyt kirjoittaa, "Olen pahoillani puolestasi ja rukoilen" -
mutta lähetin hänelle vain nämä muutamat rivit.
Vastasit juuri niin kuin minun tuli kuulla, -
että anteeksianto on valinta eikä tunne.
Olin kysynyt Jumalalta, miten voin antaa anteeksi, -
kun tunnen, että pitää lyödä tai kostaa, -
vahingoittaa samoin kuin hän on tehnyt minulle.
Jumala puhui sinun kauttasi.
Oliko siinä ristiriitaa ennen kuin aloit siunaamaan?
Se oli vaikeaa, kuten tiedät, -
mutta jotenkin tunsin, että haluan seurata neuvoasi -
pysyä Jumalan lähellä ja siunata ex-miestäni -
ja jopa hänen uutta kumppaniaan.
Halusin Jumalan johtavan ja että tämän täytyy olla tieni vapauteen.
Tapaan paljon ihmisiä, jotka kulkevat kokouksesta kokoukseen, -
ikään kuin metsästäen Jeesusta. Halutaan kokea jotakin, -
saada potkua, täyttymystä, mitä se nyt onkaan.
Sinänsä se ei ole väärin mutta tärkeintä on -
puhua Herran kanssa omassa kammiossaan.
Voimakkaimmat kohtaamiset minulla on juuri nukahtaessani -
tai keskellä yötä. Kun olen yksin, Herran kanssa kahdestaan.
On sisäinen keskustelu tai yhteys -
tai sitten saa vain istua Jumalan kanssa yksinäisyydessä.
Ei tarvitse olla voimallista konferenssia, jotta voisi rakentua.
Jotta voin oppia tuntemaan sinut, minun on vietettävä aikaa kanssasi.
Voisin tietysti kysyä joltakin toiselta, kuka on Simon Ådahl?
Hän antaa sen kuvan, minkä hän on saanut sinusta mutta -
sen ei tarvitse pitää paikkansa, kun itse vietän aikaa kanssasi.
Samoin Isä haluaa yhteyttä jokaisen lapsen kanssa.
Pitää ottaa aikaa, että oppii tuntemaan Isän.
Kun luen Raamattua, niin en ahmi koko kappaletta -
vaan annan Hengen johtaa yhden jakeen.
Se jae voi olla minulle täysin elävä useita kuukausia.
Juuri nyt on Room. 12:2.
Paavali kirjoittaa mielenuudistuksesta. Se on tosi voimakas jae.
Se on elävä ja sitten tulee muita jakeita.
Olemme taas täällä - Juuri niin. - Taivas TV7.
Onpa hauska nähdä. - Hauska nähdä.
Miten menee? - Tosi hyvin.
Otetaan kierros studiossa. - Täällä olemme nauhoittaneet ohjelmia.
Vau. - Todella voimallisia ohjelmia.
Nyt menemme tähän huoneeseen. Editoija on täällä.
Hello, istun täällä editoimassa.
Sinä siis korjaat kaikki nauhoitukset. - Kyllä.
Sitten yläsali. - Niin.
No mutta Janne. - Moi.
Kuinka hurisee? - Aivan upeasti.
Oletpa sinä siististi pukeutunut. - Hauska nähdä.
Hei Örjan. - Vähän kahvia.
Istumme täällä, tässä hienossa tilassa, kahvia juomassa.
Missä oikein olemme? - Olemme kont- torissa Uppsalassa vierashuoneessa.
Ok, vieraat tulevat tänne ja saavat pikkupurtavaa. - Ja vähän lämpöä.
Olen Janne. Asun puoliksi Tukholmassa ja Hälsinglandissa.
Olen matkatöissä ja myyn koneita ja laitteita teollisuudelle.
Lapseni ovat 9 ja 11 vuotta vanhoja.
Tunnen Janne Fagerströmin usean vuoden takaa.
Hän tapasi tulla "Jeesus kokoontumisiin" Gävlessä -
mutta sitten kului aikaa etten nähnyt häntä, useita vuosia.
Kerran hän tuli taas Gävleen.
Näin hänen kulkevan ympäriinsä mutta en tunnistanut häntä.
Koin, että Pyhä Henki kehotti minua kysymään Jannelta kuulumisia.
Janne vastasi vähän vältellen, että kaikki hyvin.
Tunsin, että ei, ja näin, että oli jotakin.
Näin tumman, mustan pilven hänen yllään.
Minulle tuli avioero 2014.
Tunsin, että sain maksaa siitä kovan hinnan.
En uskonut, että se olisi niin kova paikka.
Osittain tunsin, että tuli erilainen mielenlaatu ja -
tunsin syyllisyyttä ja häpeää, joka oli rikkonut jotain.
Yritin pitää yhteyttä ihmisiin mutta tunsin, että jokin oli vialla.
Sinä syksynä olin yhä enemmän pettynyt ja levoton.
Ajatukseni olivat synkkiä ja sitten tuli ajatuksia, -
että miksi ylipäätään kannattaa elää?
Minulla on 2 lasta, joita rakastan mutta samalla tunsin etten ole hyvä isä.
Yhtä hyvin voin lopettaa kaiken. Loka-marraskuu oli pahin.
Olin hankkinut köyden, johon tein sellaisen lassosolmun, -
joita näkee cowboy filmeissä, joissa hirtetään hevosvarkaita.
Köysi ripustetaan puuhun ja homma hoituu nopeasti.
Olin katsonut paikan Tukholmassa.
Eräs silta, josta on näköala veteen ja kallioille.
Tämä tapahtuisi nopeasti keskellä siltaa, solmu vain kaulan ympäri -
ja kaikki loppuu sekunneissa. Olin jopa ajatellun määrätyn ajan.
Lapset olisivat luonani maanantaina ja tiistaina -
ja tekisin sen siksi keskiviikkona.
Muutama päivä aikaisemmin, lauantaina, ystäväni Marita soitti -
Söderhamnista, että tulisinko Jeesus-tapaamiseen lauantaina. - Ei.
En usko. "Mutta sinun pitäisi tulla," hän sanoi. "Ei minua huvita."
"Mutta se on tärkeää Janne, uskon, että Herra haluaa."
Ei käy, on kädet täynnä töitä.
"Tunnen Tommyn. Tämä järjestyy. Tuletko jos kaikki järjestyy?"
Sanoin etten oikein tiedä. Kului 15-20 minuuttia.
"Puhuin Tommyn kanssa, sinulle on paikka, saat tulla, tule nyt."
En tiennyt, että hän oli suunnitellut itsemurhaa.
Hänen autonsa tavaratilassa oli jopa köysi, jonka hän oli hankkinut ja -
jolla hän seuraavalla viikolla hirttäisi itsensä sillalla. En tiennyt sitä.
Tunsin, että minun täytyy puhua hänelle.
Otin kädestä viedäkseni hänet sivummalle.
Aulassa oli sohva, jossa voisimme puhua.
Hän istui alas ja kysyin uudelleen, "Janne, miten sinä oikein voit?"
"No, ihan hyvin." Tartuin kiinni ja sanoin, -
että mennään tuonne sohvalle kauemmaksi.
Hän istui viereeni ja kysyin vielä kerran. Janne miten oikein voit?
"Oikein hyvin."
Sanoin "Janne, miksi sitten näen mustan pilven pääsi yläpuolella?"
Hän tuijotti minua ja alkoi itkeä. Puoliksi kovalla äänellä hän sanoi, -
"keskiviikkona minun oli tarkoitus hirttää itseni tietyltä sillalta, -
sillä elämäni on ohi."
Oma kertomukseni asiasta on vähän erilainen, koska jouduin hurmokseen.
Hurmos on vaikea selittää katsojille -
mutta Jumalan Henki tulee niin voimakkaana.
Kysyin vielä kerran "Janne vakavasti puhuen, kuinka voit?" "Voin hyvin."
Sitten kysyin, miksi näen mustan pilven pääsi ympärillä?
Sitten jouduin hurmokseen.
En muista siitä paljon mutta tunnistin, että saatana on hyökkäämässä.
Tunnistin ennen kaikkea tärkeän asian, että se oli kuoleman henki.
Koin, että ylläsi oli saatanan kuoleman henki.
Käskin Jeesuksen nimessä kuoleman henkeä lähtemään.
Tunsin sinut ja sillä ei ollut mitään tekemistä Jannen kanssa.
Sitten jouduin hurmokseen mutta kerro sinun versiosi.
Pitää paikkansa, että tartuit minuun aulassa.
"Meidän täytyy vähän jutella, sillä en oikein tiedä, mikä sinua painaa."
Seurasin mukana ja istuuduimme.
Rehellisesti puhuen sanoin, -
valmistauduin siihen, että minua ei ole enää maan päällä.
Sanoit tietäneesi, että on kyse itsemurhasta, -
halusit minun sanovan sen itse. Kun istuimme, katsoit minua ja sanoit -
"Olen Herran palvelija" pidit kädestä, "puhallan sinuun elämää."
Puhalsit fyysisesti suoraan kasvoihin ja aivan kuten sanoit, -
musta pilvi vain lähti pois. Minä olin... koin näin.
Rukoilit ja tunsin Jumalan Hengen ja ilon palaavan.
En tiedä miten kauan rukoilit? - En muista sitä.
Siinä istuessamme aloimme molemmat nauraa, tuli sellainen ilo.
Sanoit minulle "Tuolla on kaksi henkilöä, mene profetoimaan heille."
Sanoin, enhän minä voi.
"Herra sanoo, että niin pitää tehdä." ja veit minua heidän luokseen.
"Hei, olen Simon. Tässä on Janne Tukholmasta.
Hänellä on teille tervehdys Herralta." Minä olin ihan... oh, hoh.
Rukoilin heistä toisen puolesta ja sain Herralta sanan tälle.
Rukoilin toisenkin puolesta ja sain myös hänelle sanan Herralta.
Ikään kuin tukossa ollut kanava olisi avautunut, se oli taas avoinna.
Hän sanoi yhtäkkiä. "Tuolla on 2 henkilöä, mene profetoimaan heille."
Ei, lopeta en voi. "Sinun pitää." Ei, en tiedä. "Kyllä vain."
Hän nousee ennen minua. "Tässä on Janne Tukholmasta.
Hän rukoilee ja hänellä on teille sana Herralta."
Mietin, eihän tässä ole mitään järkeä.
Rukoilen joka tapauksessa ja yhtäkkiä tulee sanoma.
Olen profetoinut aikaisemmin paljonkin.
Silloin tuli selvä ääni, jota en ollut kuullut kuukausiin.
Sain puhua näiden ihmisten elämästä ja se loksahti paikoilleen.
Jumala ikään kuin aloitti alusta taas. Vanha oli mennyt ja alkoi -
ikään kuin uusi jakso Herran kanssa.
Se tuntui vahvistukselta, ettei minua oltu unohdettu.
Olin taas pelissä mukana.
Sanoit, että sinulla oli avioero.
Minulla on monia esimerkkejä. Saan postia avioeron kokeneilta.
He eivät tiedä ollako mukana seurakunnassa vai ei.
Eikö seurakunnan tehtävä ole vas- taanottaa elämässä epäonnistuneita?
Pitäisikö aina olla täydellinen ja pitää julkisivua, että hyvin pyyhkii?
On Volvo, hauva ja omakotitalo.
Ehkä on uuden aika, että avaudumme muullekin. - Ehdottomasti.
Se mitä sanoit todistuksesta, sitä voimakkaampaa ei ole olemassa.
Tuomioistuimessakin tarvitaan todistajanlausunto tuomiota varten.
Raamatussa Job oli syyttäjän edessä ja Jumala salli koetella häntä.
Ei ylivoimaisesti mutta ankarasti.
Harvat ihmiset olisivat selvinneet siitä.
Todistuksellamme on voima toimia syyttäjää vastaan.
Sana sanoo, että voitamme pahan Karitsan veren -
ja todistuksen sanan kautta.
Koska on tämä voima, pitää todistuksen tulla esiin seurakunnissa.
On monia, joilla on todistus ja se voi pelastaa toisen omassa tilanteessaan.
Sen sijaan, että olisi vain lyhyt luento...
Ennen oli tavallisempaa, kun kirkot kasvoivat räjähdysmäisesti, -
että oli todistuksia, joista ihmiset tunnistivat itsensä.
Kun lukee Raamatusta Jeesuksesta ja opetuslapsista, -
tunnistamme itsemme opetuslasten joukosta.
Jeesus oli täydellinen, opetuslapset eivät. Raamatussa on 4-5 henkilöä -
Joosef, Daniel, Ruut ja Ester, joita pidetään täydellisinä.
Sitten on paljon epäonnistujia mutta Jumala käytti heitä.
Pitää nähdä, että Jumala voi käyttää meitä huolimatta virheistämme. - Näin.
Todistus sellaisilta ihmisiltä, jotka painiskelevat talouden, -
ihmissuhteiden tai elämän kysymysten kanssa mutta Jumala on mukana.
Jos Jumala on saman ongelman kansa painivan kanssa, -
on Jumala myös minun kanssani.
En olisi koskaan edes voinut kuvitella.
Jos olisit tiennyt pohjalla ollessasi, -
että parin vuoden kuluttua saarnaat tuhansille, olisitko uskonut?
Jos joku olisi kertonut silloin, olisi ollut tosi vaikea uskoa.
Luonnollisesti. Tapasimme myös myöhemmin -
kirjeenvaihdon ja siunaamisen jälkeen. - Kyllä.
Sitten tapasit Örjanin. - Me molemmat, kuten kerroit, -
saimme profetoida sinulle tästä palvelutyöstä. - Kyllä.
Se, mikä Jumalassa ja prosessissa Herran kanssa on niin mahtavaa, -
on että Jumala puhui siitä, että itsel- leni riitti kun minulla oli Jumala -
ja että minusta tulisi saarnaaja. Sitten te molemmat tulitte -
ja profetoitte minulle tietämättä, mitä Jumala oli minulle puhunut.
Oli monia muitakin. - Kyllä, vähintään 2 muuta henkilöä.
Ja niin tapahtui. - Niin tapahtui. Nykyään elän -
siinä mitä te sanoitte aikaisemmin, 9 vuotta sitten.
Me profetoimme myös mahdottoman tuntuisia parantumisia.
Niitä olet nähnyt eikö vain? - Kyllä, olen nähnyt monia.
Entä viimeinen josta kerroit? - Viimeinen oli Kongossa vieraillessa.
Eräs pieni poika tuli esille, jolla ei ollut kunnon korvaa.
Näytti, että sitä oli yritetty tehdä ja se näytti ikään kuin ihopoimulta.
Näin ettei ettei siinä ollut näkyvää korvakäytävääkään.
Hän halusi rukousta, että saisi kuulonsa.
Pojalla oli uskoa.
Kun aloimme rukoilla, alkoi hän kuulla.
Ilman korvakäytävää. - Ilman korvakäytävää, kunnon korvaa.
Puistattava juttu. - Todella ja pidimme terveestä korvasta, testasimme.
Ihmiset voivat sanoa, että onko lääkärinlausuntoa. Ei minulla ole.
Olen silminnäkijä mutta niin myös Matteus, Markus, Luukas ja Johannes.
Simon soitti kerran juuri kun tarvitsin parantumista.
Hän puhui elämästäni ja sanoi, -
että Jumala käyttäisi minua voimakkaasti.
Saisin matkustaa paljon, saarnata.
Hän puhui varmaan tunnin, profetoi elämästäni.
Sitten sain samankaltaisia sanoja Örjanilta -
ja 2 tai 3 muulta toisistaan riippumattomalta henkilöltä.
Se vahvisti sen, mitä itse olin kuullut sydämessäni.
Osa siitä, mistä Simon puhui minusta keväällä 2010, -
alkaa tapahtua nyt tai on tapahtunut viimeksi kuluneen vuoden aikana.
Kaikki ei toteutunut heti vaan jotenkin olen kasvanut siihen, -
kun olen nähnyt ihmisten parantuvan ja olen puhunut suuremmille joukoille.
Aikaa, jolloin Jumala paransi minut, voisi kuvata etsikkoajakseni.
Jumala tuntui hyvin läheiseltä -
ja aloin kuulla Häntä uudella tavalla, mitä ei tapahtunut aikaisemmin.
Kaikessa siinä koin, että Jumala puhui suoraan minulle, -
että minun tulee alkaa saarnata ja matkustaa eri seurakuntiin.
Mietin mitenkähän tämä tapahtuu?
Sitten ovet vain aukesivat itsestään.
Mietin ja painiskelin asian kanssa aluksi, -
sillä en nähnyt itseäni saarnaajana -
ja vei vuosia ennen kuin pystyin sanomaan itsestäni olevani saarnaaja.
Jollain tavalla on käsitys, että puhujakorokkeella olevat -
ovat aivan uskomattomia ihmisiä.
Nyt tiedän ettei asia ole niin, sillä Jumala voi käyttää ketä tahansa.
Annoin elämäni 100 prosenttisesti.
Olen ollut koko elämäni Herran kanssa, rukoillut johdatusta.
Tuolloin tulin päätepisteeseen ja halusin antaa kaiken.
Sanoin, että olkoon se mitä tahansa Hän haluaa minun tekevän.
Ensimmäistä kertaa elämässäni olin valmis antamaan kaiken.
Puhuttiin, että matkustin kuukausikaupalla ja niin teinkin.
Se on se tunne, olin todella kiitollinen, että Hän oli parantanut -
ja auttanut ulospääsyn kriisistä.
Voin allekirjoittaa sen, mitä Marita kertoi ohjelmassa.
Olen valinnut siunata ihmisiä, jotka ovat satuttaneet minua -
ja kuinka se vapautti minut. Vaikka olin uskova, -
ei minulla ollut yhteys kunnossa Jeesuksen kanssa.
Matt. 5:44 "...rakastakaa vihollisianne ja rukoilkaa -
niiden, puolesta, jotka teitä vainoavat." Se vie pimeydestä valoon.
Rukoilen nyt ja voit rukoilla kanssani.
Jeesus tulen eteesi nyt ja rukoilen, että autat minua valitsemaan -
antaa anteeksi kaikille, jotka ovat satuttaneet minua.
Jeesus haluan saada paremman, uuden yhteyden kanssasi.
Haluan uuden vaiheen elämässäni. Jätän kaiken katkeruuteni, -
kaikki ne huonot ajatukset, jotka häiritsevät minua.
Tiedän, että olet todellisuus ja haluan, että tulet elämääni.
Otan sinut vastaan nyt kuten lapsi -
ottaa lahjan vastaan isältään. Aamen.
Tässä jaksossa tapasimme Janne Fagerströmin ja Marita Orevin.
Seuraavan jakson nimi on "Anna Jumalalle oma surkeutesi." Nähdään.
Kiitämme lahjoista, mikä mahdollistaa toisen kauden -
Kaksi naapuria sarjasta.
Jos pidät ohjelmista, voit tukea pankkitilin kautta, -
että voimme tehdä lisää sarjaa Kaksi naapuria.
Tili: FI40 1112 3000 3427 89 Viite: 8507
Suomennos: Mauri Porkola