Jag hade tältmötesserier i Ullared vid campingen -
och en kväll kom en gammal dam fram till mig.
Hon var så fascinerad över det här med Andens gåvor och frågade: -
"Hur går det till? Hur gör man? Vad är det liksom...jag vill veta allt!
Hur kommer ni in i det där?" Jag sade till henne att det är så enkelt, -
man bara är naturlig, det är ju Herren som gör det, inte vi.
"Som nu till exempel", sade jag, och hon stirrade på mig: -
"Vad då 'nu till exempel'?" "Jo, just nu så ser jag", -
och jag pekade vid sidan av damen, "jag ser en liten pojke som sitter -
på en cykel och du är så orolig för den här pojken men Herren säger: -
'Jag har placerat två änglar bakom den här lilla grabben -
och dessutom har Jag lagt min beskyddande hand på pojken, -
så du behöver inte alls vara orolig mer'" och kvinnan började storgråta.
Sedan sade hon: "Detta är mitt barn- barn och jag är så orolig för honom."
Då sade jag: "Vänd på dig" och så gjorde jag en gest över hennes rygg -
och sade: "Vips så är din oro borta för Herren vill inte att du -
ska vara orolig utan du måste lita på att Gud har tagit hand -
om den här lilla grabben." Kvinnan började prisa Gud, hon var så glad -
och sällan har jag sett en så befriad dam lämna ett tältmöte någon gång.
Det är så underbart med Andens gåvor hur de sätter människor fria.
Hur Gud bara kan ingripa så här spontant i en människas liv.
Hej, Simon Ådahl här. - Och Örjan Armgren.
- Ja, med en ny säsong av "Två grannar" och vad ska hända där?
- Det ska handla om människor som fått ett personligt möte med Jesus -
som förvandlat deras liv till en relation med Honom.
- I detta avsnitt får vi möta Peter och Mario. - Peter jobbar som polis idag -
och Mario är en före detta kriminell person.
- Och det handlar om hur båda två blev gripna av Jesus.
Ja, helt fantastiskt. Det kändes som om någon stod med en dusch -
och spolade bort allt smuts, liksom.
Den Helige Ande blev så levande, människor blir helade och kristna...
Det är som jag säger, vad har jag gjort? Ingenting.
Jag har bara tagit emot det Han sade till mig.
Peter Lindberg heter jag, född och uppvuxen här i Söderhamn.
Idag lever jag närmare stan, i Vågbro tillsammans med min fru, två barn -
pojkar och en hund. För närvarande jobbar jag som polis.
Jag är inne på mitt trettonde år och har pysslat med lite olika inom det.
För tillfället håller jag på med utbildning, vi vidareutbildar poliser.
Nu är vi på väg till Peter Lindberg i Söderhamn. Vi ska intervjua honom -
om hans väg fram till Jesus, det ska bli jättespännande.
Ja, tjenare grabben. - Tjenare, tjenare. - Men detta var ju fantastiskt roligt -
att komma till polisen. - Ja, var det det egentligen?
Är det detta som kallas "hotell gripen"? - Ja, de säger det.
Det är ju helt fantastiskt egentligen att vi kan sitta så här.
Om du tänker efter så hade ju inte vi någon koppling, egentligen ingenting.
Det var knappt jag visste att du fanns heller. Lite mer än Örjan, -
på grund av din bakgrund så kände jag igen ditt namn.
Jag är ju uppvuxen i idrottens värld -
där allting, eller i alla fall det mesta bygger på prestationer.
Det där följde ju med in i skolan också, vilket gjorde -
att jag till slut drabbades av en form av prestationsångest.
Det här gjorde ju att jag inte kunde prestera, det gick inte, -
för att rent mentalt så låste sig min kropp fullständigt -
när jag skulle börja prestera fysiskt och jag hade jättejobbigt med detta.
Jag led fruktansvärt av denna prestationsångest -
för jag tyckte ju att det var kul att göra det jag gjorde.
Jag åkte längdskidor bland annat, men jag fixade inte att tävla, liksom.
För jag hade en egen föreställning om att jag inte blir älskad riktigt -
om jag inte presterar. Sedan var ju det säkert en väldigt skev bild -
men det var den känsla jag hade och den har jag ju definitivt inte längre.
Min mamma har ju bett för mig i alla dessa år.
Och det är ju såklart närmare 40 år.
Hon bad för mig innan hon blev frälst också, -
överlämnade mig i tidig ålder till Gud, för hon var osäker -
på sin roll som förälder, vilket inte är så konstigt i början.
Det var ju den där natten när jag kom hem från jobbet, -
den här resan började för mig. Jag slog på Kanal 10 på TV:n -
och där stod det en man och predikade om Jesus -
och vad han hade varit med om och så där.
Och det där träffade mitt hjärta så pass -
att jag kände att jag måste få veta mer.
Peter Lindberg var en person som jag inte alls kände.
Jag visste inte att han jobbade som polis i Söderhamn.
Han berättade för mig senare att han hade kommit hem efter ett skift -
och varit ganska trött. Han satt och zappade runt på TV-kanaler -
och plötsligt kom han till en kristen TV-kanal och där såg han mig stå -
och prata om tron på Jesus och Peter blev mer och mer intresserad -
och började morgonen efter surfa runt -
och hittade YouTube-klipp på både mig och Örjan.
"Googlar jag på personen kanske han berättar mer om Jesus."
Så blev det och det blev en massa YouTube-träffar bland annat.
Det fick till följd att jag fick en helt annan syn på vem Gud är.
Det här gjorde att jag bröt ihop många gånger framför den där datorn.
Jag förstod det inte då, men jag har förstått det nu att -
det var den Helige Ande som rörde vid mig och ville ha en relation med mig.
Och så ringde han sin mamma och frågade henne, som är troende -
och hade bett för Peter hur många år som helst: -
"Mamma, känner du Simon Ådahl? Vet du vem det är?" "Ja, absolut."
Då säger mamman: "Han ska ha möte nere i Gävle bara om någon vecka."
Jag ringer till henne och säger. "Simon Ådahl, vet du vem det är?"
"Ja, vad då?" Det började processa i hennes huvud, såklart, vad är det nu?
Han lyssnar inte på Simon Ådahls musik, det gör han inte, -
och han har aldrig pratat om honom någon gång.
"Ja, vad då?" "Jag måste prata med karln" sade jag.
Min första tanke när jag hade sett de här klippen var -
att det där de går med och får uppleva, det vill jag också uppleva.
Två helt vanliga svenska män som står och berättar -
om vad Gud gör i deras liv och vad de får vara med om -
bara genom att tro på Jesus, liksom.
"Men förresten" sade mamma, "så ska han ju vara nere på Frälsningsarmén -
nere i Gävle", om det var till helgen, eller någon vecka framåt.
"Då ska jag ner dit", sade jag. Sagt och gjort, vi åkte ner där.
Det handlar inte om ålder. Mannen vi mötte bara för någon sommar sedan, -
jag träffade ju honom när han var 85, vad?
Jag fick profetera för honom då att: "Herren säger -
att du kommer att vinna människor som aldrig förr de kommande åren."
En 85-åring. Jag träffade honom två år senare.
Han sade: "Jag blir aldrig mer en ubåts-kristen som dyker upp i kyrkan, -
sitter av två timmar och sedan dyker under ytan resten av veckan.
Jag har vunnit människor som aldrig förr de sista två åren -
för jag springer runt på flykting- förläggningar där man respekterar -
äldre män, så jag har fört massor av människor till frälsning där."
Han var strålande glad och vilken skillnad det blir när Anden kommer in -
i ett sammanhang, när allting plötsligt bara ramlar på plats.
Det bara bl-bl-bong, oj, så här var det!
Hallå! - Tjena, Mario. - Tjeena! - Vad kul att se dig! - Detsamma.
Din historia är ju helt fantastisk, vad Gud kan göra i en människas liv.
- Verkligen! Jag heter Mario Ocaranza som sagt var, jag är chilensk skåning.
Idag bor jag i Borås. - Mario är en man -
som vi faktiskt mötte genom Simon Ådahls evangelisationsfond -
när vi startade den. Där började vi lära känna Mario -
och sedan fick vi höra hans personliga vittnesbörd -
där han tidigare var en knarkkung i Malmö.
Jag brukar säga att jag är chilensk skåning.
Jag har bott i Skåne sedan 1976 där jag har levt hela mitt liv -
mer eller mindre. I 16-årsåldern flyttade jag hemifrån, hamnade i gäng.
Vi byggde ett stort gäng och började smuggla kokain från Colombia.
Mario levde ju ett kriminellt liv och när Mario var verksam i det här -
just med narkotika och sådant så reste han ju ner med någon vän -
och hämtade knark från Colombia. Och han hade jättemycket pengar -
genom att sälja knark, guldklockor och sådant.
Jag brukar skämta och säga: "Har ni sett "Narcos" och alla serier på TV?"
Ungefär så levde vi. Så det var djupt, alltså, -
det där med att åka till Colombia - bara det var helt sjukt.
Hade vi åkt fast hade vi aldrig sett solljuset igen, om man säger så.
Hierarkin här i Sverige är mycket att den som har mest pengar har makten.
Den som har bästa drogerna har makt. Och vi hade ju de bästa.
Vi hade alltså 98 % rent kokain.
Köper man kokain här i Sverige är det 50-60% rent och då är det jättebra.
Så du kan tänka dig, liksom. Så det handlar om makt, alltihop.
Den som har mest makt och har de bästa grejerna -
han kommer att vara här uppe. Men att vara här uppe kostar samtidigt.
Du kan inte gå ut och käka middag med alla dina barn och frun -
om inte tio andra kollar så ingen kommer in.
Marios mamma är ju troende och hon hade ju tjatat på Mario -
att han skulle följa med till kyrkan och Mario var så trött på det här -
att hon tjatade hela tiden. En dag ringer Marios mamma -
och ber Mario skjutsa henne till kyrkan. - Jag har en mamma -
som är väldigt troende. Och varje gång hon skulle på något möte -
frågade hon alltid om jag kunde köra henne till mötet.
Och hon visste vad jag sysslade med så varje gång hon satte sig i bilen -
så fanns en pistol i handskfacket eller i byxlinningen men varje gång -
hon satt i bilen frågade hon: "Ska du följa med på mötet?"
Jag tyckte hon var dum i huvudet, vad skulle jag där och göra?
Religiösa typer som ligger på golvet, jag tyckte det bara var trams.
Så fort predikanten skriker "fire" ligger alla på golvet.
De hade fått betalt enligt mig. Och så gick det ett antal år.
Så ringde hon till mig och frågade om jag kunde köra henne till ett möte.
Det som fick mig att säga ja, var när hon nämnde var mötet skulle vara: -
på Trocadero hette det, och det var Malmös största homosexuella disko.
Där skulle mötet vara och det tyckte jag var lite konstigt. Jag följde med.
Vi sätter oss på vår rad och de börjar som i kyrkor, sjunga och bla, bla... -
Och så började predikanten predika, men denna gång stannade han -
väldigt ofta och pekade på folk och profeterade för dem.
Han pekade på en dam och skrek: "Du lider av detta och detta -
men Gud kommer att ta bort det, och man hörde alla kvinnor: Åh, Gud..."
Och jag bara satt där och tyckte det var så löjligt!
Samtidigt som han gör detta sitter jag ändå och tänker: -
"Pekar du på mig så skjuter jag dig!" Framför mig satt en väldigt storväxt, -
för att inte säga fet man så jag böjde mig bakom honom och gömde mig.
Men mitt i allt ser jag den här predikanten komma och ställa sig -
i den sidan där jag sitter, alltså raden där jag är, pekar på mig och säger: -
"Gud har någonting att säga dig."
Jag såg på honom med mina försvinn-härifrån-ögon.
Så står den här amerikanske predikanten bredvid honom -
och profeterar till Mario och Mario hade tänkt: "Bara han inte rör mig.
Vill inte att han rör mig." Först var predikanten på väg att vidröra Mario -
men backade igen och sade: "Nej, Herren säger att jag ska inte röra dig".
Då säger han till mig: "Gud säger: Om följer du Mina vägar -
ska jag strö guld framför dina fötter." Det betydde ingenting för mig då.
Jag for hem med min mamma, lämnade henne och var jättearg.
Jag satt halva natten och drack whisky, retade mig och snackade.
Dagen efter beslöt jag mig för att fara till mötet.
Och Mario blir sur: "Här har han skämt ut mig inför alla människor.
Jag kommer att klippa honom."
Dagen efter åker Mario tillbaka, och han har ju sin pistol med sig -
och tänker att "Jag ska skjuta den här predikanten som skämde ut mig -
inför mamma och allihopa." När predikanten kommer och går -
så börjar han ropa: "Mario, Mario, jag har bett för dig hela natten!"
Så han blev så här..."Okej..." Sedan går predikanten in och säger: -
"Kom, Mario, du ska sitta med oss." Så han får ju sätta sig på första bänk.
Jag sätter mig där framme, de börjar sjunga, plötsligt går pastorn fram -
och jag minns att han säger: "Idag vill jag snacka om att bli fylld.
Som en alkoholist alltså, bli full, alltså. Fast av den Helige Ande."
Och han tar upp ett litet plastglas som man har hos tandläkaren -
och dricker hälften. Andra hälften slängde han i mitt ansikte.
I samma stund som han gör det, får jag höra efteråt -
sade min mamma till sin väninna: "Han kommer att döda honom!"
När han gjorde det började jag skratta.
Du vet det här skrattet man får när man får ont i magen, -
men jag hade inte ont. Jag skrattade hela tiden.
Så fort jag slutade skratta lade han sin hand på mig och jag började igen.
Jag minns inte allt men han snackade om att bli fylld av den Helige Ande.
Och det fick mig att lägga pistolen åt sidan och ta upp Bibeln istället.
Jag är väldigt nyfiken och jag hade trott att allt detta var humbug, -
och så plötsligt hände allt detta mig innan jag hade sagt ja till Honom.
Det gjorde att jag måste sticka iväg på "bibelskola" i 6 månader.
"Det fixar jag", men jag stannade i två år och där blev det en förändring.
Marios mamma satt ju längst bak och sade: "Nej, han kommer att -
ta ihjäl predikanten" för hon visste ju om vilket humör Mario har.
Men det som hände var att Mario började skratta -
för den Helige Ande kom över honom och han bara skrattade och skrattade -
och till slut tog han emot Jesus. Där började förvandlingen i Marios liv.
Men det blir bättre när Mario själv får berätta.
När jag samlade gänget och sade: "Killar, jag måste iväg på bibelskola" -
kan du tänka dig hur de tappade hakorna: "Vad ska du där och göra?"
Sedan när jag kom tillbaka från bibelskolan så blev det öknamn: -
"pastorn" och "där kommer pastorn och prästen" liksom.
I början som kristen kunde jag tappa väldigt snabbt och tänka -
"Gud finns inte, jag bryr mig inte." Det fanns ett café i Malmö -
som hette Cuba café, ett salsaställe. En kväll kände jag: -
"Nu bryr jag mig inte om Gud, nu skiter jag i detta.
Jag ska dit, dricka öl, dansa salsa och ta med mig en kvinna hem."
Jag glömmer aldrig, jag hann inte in och beställa öl förrän några skrek: -
"Där kommer pastorn!" Det slutade med att vi drack öl, diskuterade Gud, -
varför jag blev frälst, jag fick inte dansa salsa, ingen kvinna hem.
Så har det varit sedan dess, -
så de hjälpte mig lite på vägen, skulle man kunna säga.
Det som händer idag i mitt liv går bara inte att beskriva.
Den Helige Ande är så levande, människor blir helade och kristna.
Det är som jag säger, vad har jag gjort? Ingenting.
Jag har bara tagit emot det Han sade till mig.
Jag flyttade till Borås för tre år sedan och jobbar i en församling.
Var och varannan dag tänker jag: "Vad gör jag här?"
Bibeln säger att Gud ska lyfta upp sådana som inte betyder någonting -
så att de som tror att de betyder något ska falla platt.
Och då känner jag: "Ja, det behövs sådana som jag."
Och jag kommer in där i Frälsningsarméns lokal -
och jag känner hur benen blir som spaghetti, de bara viker sig.
Det är som att... Ja, en jättekonstig känsla.
Jag är så fruktansvärt tagen av situationen -
när jag går in där i kyrkan och jag har varit i kyrkor förr.
Jag har konfirmerats och varit på gudstjänster och så där, -
men det här var ju något helt annat och där fick jag ta emot Jesus -
och jag säger, det var något helt fantastiskt, alltså det kändes -
som att någon stod med en dusch och spolade bort allt smuts liksom.
- Jag tror inte att han minns någonting av vad jag vittnade om på mötet -
utan det var som om han redan var färdig för steget till tron.
Så kände han att han ville ha något mer av Herren, så han bad till Herren -
om ett möte med Honom, med Gud. Så kommer Peter ner till -
en "Jesusträff" som vi brukar ha på restauranger här i stan, i Gävle -
och jag kände Helig Ande när jag såg Peter så jag sade till en person -
som stod bredvid Peter: "Var beredd nu för Herren kommer att möta Peter."
Vad jag minns tror jag att jag bara blåste honom i ansiktet, -
jag gjorde bara så här... och Peter däckas ner -
och får ett möte med Herren och han fick ju bönesvar.
Han fick det där radikala mötet med Jesus och den Helige Ande.
Och någon månad därefter blev jag också döpt.
Det var så bortom all föreställning jag hade av vem Gud var.
Alltså, det...nej. - Det handlar ju inte om en religion utan en relation.
- Exakt, exakt, jajamen, att Han är personlig med var och en av oss -
att Han är konkret och har intresse av lilla mig.
Bland alla dessa miljarder människor på jorden har Han ju faktiskt sett mig.
Efter det har mitt liv förändrats radikalt, kanske inte så mycket -
till det yttre, men härinne i hjärtat, där har ju förändringen skett.
Och ett exempel på det är att jag känner att jag aldrig någonsin mer -
behöver prestera något för att bli populär bland människor.
Jag behöver aldrig mer prestera något för att bli älskad.
För under hela min uppväxt, utan att någon egentligen -
har lagt någon press på mig så har jag ändå lagt den pressen på mig själv -
att "Jag ska prestera, jag ska vinna, jag vill vara duktig" -
för att på något vis dels tillfredsställa mitt eget ego -
men också för att känna att andra människor tycker om mig.
Det är en radikal förändring för mig för jag vet att hur kass jag än är -
eller hur duktig jag än är spelar det ingen roll för Jesus, -
för Han älskar mig ändå. Jag kan vara helt trygg i det, -
för Han bygger inte sin relation med mig på mina prestationer -
och min duktighet: vad jag har för jobb, om jag gör karriär, -
eller åker en gammal eller ny bil.
Och en annan sak är ju att jag jobbade ju som polis ett tag också -
innan jag blev frälst, fast jag kunde ha mycket nidbilder -
och raljera över människor och det har ju förändrats oerhört -
för jag skulle ju aldrig ha kunnat känt med en person -
som begår en grov brottshandling, en sådan skulle jag haft svårt -
att känna någon form av empati för tidigare, men idag gör jag det.
För jag vet ju att han är så värdefull för Jesus.
Och vem är jag att döma någon? Jag menar, Jesus dömde inte mig -
för mina felsteg och mina fel och brister. Så jag har ingen rätt att -
döma någon heller. Om inte kungen dömer så ska inte jag döma heller.
Så idag är Peter en polis som på dagarna kanske åker runt -
och plockar in människor, kanske för att de ska sova över i fylleceller -
men under helgerna kan Peter gå ut och be på stan för samma människor -
som han burade in på dagen men som är ute nästa dag.
Nämen, det är väl den här delen med -
att jag har fått gå ut och praktisera det som står i Bibeln. Jesus säger: -
"Likadana under och tecken som Mig ska ni göra och större än så" -
och om det står i Bibeln och Bibeln är sann då måste det ju gälla mig också.
Därför blev jag lite nyfiken på det här med gatuevangelisation.
Första helandet jag var med om var en muslimsk kille på 16 år -
som hade tränat sina armar, sina biceps för hårt.
Den som har tränat biceps lite för hårt vet hur ont det kan göra -
vilken träningsvärk man kan få. Där stod han med en polare -
och jag frågade om jag fick lägga händerna på honom och be -
och det gjorde jag. Och den pojkens blick glömmer jag aldrig.
Han fick jättestora ögon så jag såg att något hände.
Och när jag frågade vad som hänt bara ruskade han på huvudet -
och sade "it's gone" (det försvann), han kunde inte svenska så bra.
Plötsligt blev hans polare intresserad för då hade ju han ont i knäet också -
så vi fick be för honom och det här var första helandet jag såg.
Under samma tur så fick Marita be för en man vars ben var olika långa, -
han hade ont i ryggen. Han fick sätta sig på en bänk -
och när jag fick se det ena benet bli lika långt som det andra...
Alltså, det var helt sjukt och i samma veva kommer mina kollegor upp -
i en radiobil så här. De kände igen mig när jag stod där -
och frågade vad som hände. Och de kom och såg också -
när det här benet växte ut. Så det var min första tur ute på stan.
Sedan dess har det blivit några turer och vi har sett mycket helanden.
Men det viktiga i det är att vi får prata om Jesus och vem Han är.
Och att vi på något vis får trasa sönder den här "religionen" -
som har förstört för så många människor. Att det handlar om -
en relation med Jesus och att det är en kärleksrelation med Honom -
och den är personlig och att det krävs två för en kärleksrelation.
Jesus är där och är beredd att inleda den relationen med vem som helst.
Det handlar bara om att säga ja till Honom.
Då flyttar Han in. Det är då vi kan göra och verka -
som Jesus gjorde när Han vandrade på jorden.
Du har precis sett ett avsnitt som handlar om en polis -
som behövde Jesus och en före detta kriminell som också behövde Jesus.
Alltså båda två blev gripna av Jesus. Det är bara Jesus som kan fylla -
det här tomrummet du går omkring och bär på. Hur göra man då?
Jo, enkelt kan du göra så här: i din ensamhet kan du öppna ditt hjärta -
och ta emot Jesus här och nu, när du ser det här programmet.
Du kan be den här bönen: "Okej, Jesus, om Du är på riktigt -
så kom in i mitt liv. Jag öppnar mig för Dig.
Jesus, jag vill att Du ska bli Herre i mitt liv.
Förlåt mig för alla fel och brister och förlåt mig de synder som jag har gjort -
för jag vill vara ett barn till Dig.
Jag vill börja om. Jag vill faktiskt börja gå med Dig -
från den här stunden när jag öppnar mitt hjärta och ber till Dig."
När man ber en sådan här bön med ett ärligt hjärta -
så kommer Jesus att svara på den bönen och ditt liv kommer att få en -
helt annan inriktning. Du kan också uppleva hur det här inre tomrummet -
fylls av en glädje och en frid som du kanske aldrig någonsin känt förut.
I det här avsnittet har du sett Peter och Mario.
Jag hoppas att du har blivit berörd av budskapet.
I nästa avsnitt får du möta Janne och Marita.
Om du tyckte om de här programmen -
kan du faktiskt få vara med och stödja för flera program.
Så här har du swishnummer och bankgironummer. Tack på förhand.
Textning: Åsa Eriksson Himlen TV7