KAKSI NAAPURIA
Silloin pääsin suhteeseen Jeesuksen, Isän ja Pyhän Hengen kanssa, -
mistä minulla ei ollut aikaisemmin aavistustakaan.
"Jos otat tämän kuuliaisuuden askeleen, -
avaan sinulle oven, josta et ikinä osaisi edes unelmoida."
Terve! - No, terve! Hauska tavata. - Ihana nähdä.
Hienoa nähdä. - Terve!
Istumme täällä nyt keskustelemassa suhteesta ja uskonnosta.
Uskon, että vieraamme sopivat täydellisesti tähän aiheeseen.
Olen Pia Edström, ja olen asunut Gävlessä noin 20 vuotta.
Minulla on ollut pitkä ja vaivalloinen tie Jeesuksen luo, -
tai takaisin Jeesuksen luo.
Kasvoin lahkossa.
Siellä opin, että Jumala on ennen kaikkea vihainen.
Tyypillistä uskonnolle.
Voiko katsoa TV:tä, voiko viettää synttäreitä; kaikki oli saneltu.
Hei, olen Simon! - Ja minä olen Örjan. Olemme naapureita.
Miksi teemme tätä ohjelmaa?
Toivottavasti sarja rohkaisee sinua uskaltamaan enemmän, -
vaikka todistamaan uskostasi.
Jaksossa käsittelemme suhteen ja uskonnon välistä eroa.
Örjan ja minä emme usko "uskontoon", -
vaan suhteeseen Jeesuksen kanssa.
Ohjelmassa kerromme mitä se tarkoittaa.
Mukavaa katselua!
KAKSI NAAPURIA
Lopulta minut erotettiin lahkosta. En ollut enää tervetullut.
Aloin kysellä liikaa, olenhan aina ollut utelias.
Olen aika huono hoksaamaan, milloin minun tulisi olla hiljaa.
Se ei ole vahvuuteni.
Jouduin alttiiksi hirvittävälle seksuaaliselle hyväksikäytölle, -
koska olin hyvin nuori, 12-13 -vuotias.
Se vei minut pois Jumalasta.
Ajattelin: "Jos olet olemassa, miksi minulle kävi näin?"
Uskon, että se on tavallista; ainakin itse ajattelin usein niin.
Uskon, että aika moni ajattelee niin, kuten myös minä.
Olen aina ollut ”kaikki tai ei mitään” -ihminen.
Ellen kulje Jumalan kanssa, ajaudun toiseen laitaan.
Olin aika syvällä spiritismissä, ja lopulta satanismissa, -
kunnes siitä tuli aivan liian todellista.
Suljin oven sille, ja aloin elää oman tahtoni mukaan.
Se taas johti valtavaan alkoholin ja huumeiden käyttöön.
Se melkein tappoi minut.
Kuolin kirjaimellisesti 3 kertaa kotona keittiön lattialle.
Eli täysin kirjaimellisesti.
Sitten kohtasin Jumalan uudelleen, enkä ole narkannut sen jälkeen.
Siitä on 19 vuotta, mikä on fantastista.
Sitten tapasin Simonin, -
ja sitä kautta löysin suhteen Jeesuksen, -
Isän ja Pyhän Hengen kanssa, -
mistä minulla ei ollut aikaisemmin aavistustakaan.
Kului monta vuotta.
Pia oli musiikkitunnillani.
Eräänä päivänä profetoin hänelle.
Se oli ehkä "puoliprofetia". - Niin voi varmaan sanoa.
Se tapahtui 48 tunnin koulutukseni aikana.
Sanoit: "Voisitko jäädä tunnin jälkeen?"
Olin peloissani, sillä ihailin valtavasti kuuluisuuksia.
Olihan kyse Simon Ådahlista.
Olin pienenä intohimoinen Ådahl-fani.
Se sinänsä oli jo mahtavaa. Sitten otit silmälasit pois ja sanoit: -
"Herra on ylläni..."
Ajattelin, että mitähän tämäkin on.
Sanoit: "Herra sanoo, että sinun ei tule enää vaieta.
Tiedät ihmisistä asioita, joita he eivät ole kertoneet.
Ryöstät ihmisiltä heidän kokemuksensa Jumalan kanssa."
Tulen siis alunperin lahkosta.
Olen kasvanut sellaisessa.
Siellä opin, että Jumala on ennen kaikkea vihainen.
- Tyypillistä uskonnolle. - Aivan.
Nyt kun olet tullut suhteeseen Jumalan kanssa, -
miten se eroaa kasvatuksestasi? - Fantastinen kysymys!
Siten, että "Missä Herran Henki on, siellä on vapaus." - Yes! Aamen!
Se on ero minulle. - Ensimmäinen ero on tuo.
Toiseksi, Jumalan Henki ei haavoita ihmistä. Se on hyvä tietää.
Luulen, että minulle todella suuri ero oli se, -
että suhde Jeesukseen on jotain, mikä on läsnä jatkuvasti.
Se ei muutu sen mukaan mikä tilanteeni on.
Sillä ei ole mitään tekemistä asian kanssa. En tiennyt, että niin voi olla.
Enkä tiennyt, että Herra tahtoo käyttää minua.
KAKSI NAAPURIA
Nyt tässä vasemmalla tulemme alueelle, jossa asun.
Tapaamme sanoa, että tuolla on Jerusalem ja täällä Beirut.
Örjan asuu Beirutissa.
Nuo ovat omistusasuntoja, ja nämä vuokralla.
Jerusalem ja Beirut, hehe...
Olen pohtinut uskonnon ja suhteen välistä eroa.
Uskonto oli minulle jatkuvaa suorittamista.
Jumala ei ollut koskaan minuun tyytyväinen.
Ja koko ajan oli huono omatunto.
Koskaan ei kokenut yltävänsä normeihin.
On kyse tuomion hengestä, joka on kuin kantena kristinuskon yllä.
Se on tulosta uskonnosta.
Uskonnon mukaan et tule koskaan onnistumaan.
Tulet epäonnistumaan, koska kaikki ne säännöt...
Kasvoin sääntöjen viidakossa. Niitä ei löytynyt edes Raamatusta, -
joita pitäisi noudattaa...
Sen takia lopulta annat periksi, tai hyppäät pois kyydistä.
Uskonnollinen ihminen tuomitsee kaiken, mitä hän ei ymmärrä.
Mehän soitimme rokkia kirkossa!
He väittivät aina, että olemme paholaisesta.
Sanoimme, että olemme Gävlestä.
Kun puhumme uskonnon ja suhteen välisestä erosta, -
ajattelen usein kristillisyydelle tyypillistä asiaa: -
ihmiset ovat olleet tuomion alla, -
he tuntevat olevansa huonoja, ja etteivät voi olla Jumalan lapsia, -
eivätkä kristittyjä.
Silloin ajattelee, ettei voi olla mukana.
Tämä on seurausta uskonnon suorittamisesta, -
siitä, ettei ihminen kykene täyttämään vaatimuksia, -
joita hänelle opetetaan.
Saatan siinä tapauksessa kysyä: "Oliko Saulus mielestänne hyvä?"
Saulus oli fariseus, joka vainosi kristittyjä.
Siitä huolimatta hänestä tuli Paavali.
Vaikka olisit tappanut kristittyjä, sinusta voi tulla apostoli.
Ihmiset vain ihmettelevät, että mitä ajan takaa.
Tai ajatellaan Pietaria, joka oli aluksi Simon.
Hän oli Jeesuksen seurassa joitain vuosia.
Kuitenkin hän kielsi olevansa Jeesuksen opetuslapsi.
Hän valehteli. Silti hänestä tuli Pietari.
Raamatussa on paljon esimerkkejä epäonnistuneista ihmisistä.
Raamatun mukaan Daavid oli hieno Jumalan mies.
Hän halusi saada ystävän vaimon itselleen, ja miehen kuolevan.
Näistä epäonnistuneista ihmisistä tuli silti Jumalan palvelijoita.
Tämä on aika kaukana uskonnon vaatimuksista.
Sinun tulisi laittaa vaatimukset roskiin.
Jumalalla on myös jotain, jota kutsutaan armoksi.
Jeesus kuoli Golgatalla, jotta saisimme kokea armon.
Se on niin, että uskonnollisuus murskaantui Golgatan ristillä.
Kunnollisuus ei määritä kuljetko Herran kanssa vai et.
KAKSI NAAPURIA
Mehän tapasimme jo monta vuotta sitten?
Kun ensi kerran näit sinut, olit... - Katkera? - Kyllä.
Ja minä olin keskellä "hardrock" -uraani.
En ehkä ollut myöskään sellainen, -
joka näyttää ilmeiseltä Jeesuksen seuraajalta.
Et. Puhuit paljon shamanismista, intiaaneista ja uskonnoista.
Ajattelin, etten jaksa puhua näistä.
Minä monen lailla poltin näppini uskonnossa.
Minä jopa sanoin 20-vuotiaana, -
että jos Jeesus on mitä kirkko opettaa, en ole kiinnostunut.
Musiikkiurani eteni, -
tällaisia päätyi käsivarsiini, ja hiukset alkoivat kasvaa.
Oli mielenkiintoista, -
että mitä enemmän olin mukana sellaisissa asioissa, -
sitä vähemmän olin tekemisissä seurakunnan kanssa.
Oli tarkkoja mielipiteitä, miltä minun olisi tullut näyttää, -
miten käyttäytyä jne. Oli paljon vaatimuksia.
Tuntemani Jeesus ei ollut sellainen. - Aivan.
Sen takia en halunnut olla mukana.
Silloin me tapasimme; -
olimme molemmat kyllästyneitä uskontoon.
Minähän olin päättänyt, etten astu enää jalallani kirkkoon.
Olin vihainen Jumalalle.
Lupasin antaa kunnon tällin, jos Hän astuu alas. Olin tuolla tasolla...
Siinä meni muutama viikko tai kuukausi.
Sitten Pia tuli luokseni. Hän sanoi: "Olen tavannut miehen."
Ajattelin: "Toivottavasti se on Lars-Göran."
Pia sanoi: "Hänen nimensä on Lars- Göran." Huusin: "Kiitos Jeesus!"
Tunsin, että se oli "taivaallinen mätsi".
Pia sanoi: "Hän on pelastunut, mutta on kiinni new agessa."
Sinä olit koulutettu "parantaja"? - Kyllä.
Minusta oli tosi hyvä, että Pia oli kristitty.
Kunhan ei tyrkytä sitä minulle, siitä tulisi ongelmia.
Silloin tapasin Simonin.
Silloin Pia päätti ajaa luoksesi. - Kyllä.
Pia tuli luokseni.
Hän oli luovuttanut, että puhuisi Jeesuksesta Elgelle.
"Mitä minun pitäisi tehdä?", hän kysyi.
"Ei mitään. Rukoilemme vain hänen puolestaan", sanoin.
Ainoa asia, mikä voi vapauttaa Göranin, -
on että hän näkee Jeesuksen kirjaimellisesti.
Nyt rukoilemme, että Lars-Göran näkee Jeesuksen konkreettisesti.
Kun he alkoivat rukoilla puolestani, selvästi vaivihkaa...
Siitä kahden viikon päästä, -
minulla piti olla tapaaminen äitini kanssa.
Oli tarkoitus tehdä parantamissessio.
Istuin olohuoneessa.
Meditoin ja rentouduin.
Rukoilin työni puolesta.
Yhtäkkiä kuulin sanat: -
"Miksi menet kiertoteitä, kun sinulla on lähde edessäsi."
Katselin ympärilleni, enkä nähnyt ketään.
Jatkoin rukoilua, mutta kuulin yhtä lujempaa: -
"Miksi menet kiertoteitä, kun sinulla on lähde edessäsi."
Silloin ymmärsin, että joku tahtoi saada huomioni.
Rukoilin Jumalaa: "Jos se olet sinä, -
joka yrität saada minuun yhteyden, niin teemme näin:
rukoilen tänään apua ainoastaan Jeesukselta, -
ja jos ilmestyt ja parannat, -
silloin seuraan sinua.
Mutta ellet ilmesty, en käänny enää puoleesi."
Aloitimme session. Tein käsittelyn päästä varpaisiin.
En tuntenut mitään.
Tiesin olleeni uhmakas Jumalaa kohtaan.
Tajusin, etten ollut tosissani. Ymmärsin sen.
Silloin tapahtui jotain.
Takanani oli seinä.
Sieltä tuli niin kirkas valo, että se sokaisi minut.
En voinut edes katsoa valoa kohti. Seisoin siinä puolisokaistuneena.
Näin, että valosta tuli hahmo.
Hahmo ei kävellyt, vaan lipui.
Vilkuilin sinne, ja näin läpinäkyvän hahmon.
Vaatteet näyttivät kankaalta.
Hahmo liukui esiin ja laittoi kätensä ylleni.
Vilkaisin ylös ja katsoin.
Minä näin ja tiesin, että se oli Jeesus.
Yhtä nopeasti kuin tämä tapahtui, -
näin käsien nousevan, ja hän hävisi taakseni.
Hän meni ulos, ja valo hävisi.
Äitini nousi punkasta ja piti siitä kiinni, -
katseli sivuille ja sanoi: "Oi, se oli voimakasta!"
"Juu", sanoin.
Hän sanoi: "Minun täytyy kertoa sinulle jotain."
"Ahaa...", vastasin.
"Näin jotain, ja pidät minua varmaan hulluna mutta -
näin valon tulevan takaani. Ja katsoessani ylöspäin, -
saatoin nähdä lanteilta ylöspäin läpinäkyvän hahmon, -
jolla oli kangasvaatteet."
Ja sitten hän katsoi minuun:
"Minun täytyy sanoa, että uskon nähneeni Jeesuksen."
Vastasin: "Ahaa, sitten meitä on kaksi."
Ja sen jälkeen tapahtui jotain.
Ymmärsin, että Jeesus etsi minua, ja oli koko ajan etsinyt.
Ehkä kuukauden tai parin jälkeen, -
tunsin, että minun pitää mennä kasteelle.
Minut kastettiin meressä täällä Gävlessä.
Simon kastoi minut, ja samalla vihki minut ja vaimoni Pian.
KAKSI NAAPURIA
Herra alkoi johdattaa minua suhteeseen kanssaan.
Eräänä päivänä istuin keittiössä kahvilla.
Nuorin poikani Hampus leikki ulkona.
Silloin Herra sanoi: "Katso häntä." Katsoin häntä ikkunan läpi.
Herra kysyi: "Tietääkö Hampus, että olet hänen isänsä?"
Vastasin: "Kyllä, tietää joka päivä."
"Miksi sitten painiskelet asialla kanssani, olenhan Isäsi.", Hän sanoi.
"Jos pyydät häntä kanssasi jonnekin, hän lähtee mukaan.
Miksi sinä et luota, että ohjaan sinua, ja että olen sinun Isäsi?"
Se sai ajattelemaan, kun Jumala kohtasi sisältä käsin suhdeasiassa.
Joskus herätessä voi olla huippufiilis.
Toisena päivänä taas voimme olla maassa.
Mutta Jumala ei muutu. Hän rakastaa meitä.
Olin sinä aamuna maassa.
Ajattelin, että Jumala on tehnyt virheen kohdatessaan minut.
Menin kylpyhuoneeseen ja katsoin peilistä.
Ajattelin: "Jumala, olet tehnyt virheen kohdatessasi minut.
Minussa on virheitä ja olen epätäydellinen. En kelpaa.
Kuulin Pyhän Hengen sanovan: "Tiedätkö kenet näet nyt?"
Ajattelin, että itseni tietenkin.
Herra sanoi: "Näet Taivaallisen Isän."
Hän sytytti ikäänkuin valon, niin että ymmärsin, -
ettei minun tule ajatella negatiivisia asioita itsestäni, -
sillä Jumalalla on korkeampia ajatuksia minusta.
On aika tärkeää, mitä ajattelemme itsestämme.
On tärkeää ajatella, että Taivaallinen Isä rakastaa minua.
Se on riippumatonta mielialoistamme.
Mutta Jumala on sama.
Kunnollisuus ei määrittele sitä, kuljetko Herran kanssa.
Onko ihminen kelvollinen vai ei...? On olemassa pyhitys.
Ollessani uskonnollinen, pyhitys oli minulle vaatimus.
Mikäli et yllä johonkin, Jumala ei voi käyttää sinua.
Mutta pyhitys tulee, kun on suhteessa Jeesukseen.
Se on kutsu korkeampaan tasoon ja Hengen lahjoihin, -
ja syvempään suhteeseen Jumalan kanssa.
Silloin Herran Henki kehottaa pidättäytymään joistain asioista.
Ja hän avaa sinulle oven.
Huomasin tämän, kun Jumala lupasi viedä minut paikalle, -
johon en muuten pääsisi: -
"Menet torille kyltin kanssa, jossa lukee: 'rukousta ilmaiseksi'.
Annan sinulle paikan, ja saarnaat tyhjille seinille.
Talo saattaa olla aivan tyhjä, mutta saarnaat silti evankeliumia.
Kun teet tämän kuuliaisuuden teon, tulen avaamaan sinulle oven, -
josta et ole osannut edes haaveilla."
Ajattelin: "Vau, mikä tarjous!"
Aprikoin tekisinkö todella sen, -
ja mihin paikkaan menisin jne.
Lopulta löysin itseni käsityömarkkinoilta.
Siellä oli tuhansia osallistujia.
Oli korttelirallia raggareille, ja minä olin siellä muiden kanssa.
Minulla oli ilmainen rukouspalvelu.
Sain sen talon, jossa saarnasin.
Saarnasin tunnin joka ilta. Ehkä muutama ihminen kuunteli.
Moni ihminen otti vastaan Jeesuksen noiden päivien aikana.
Kun tulin kotiin, -
avautui aivan uusi ovi minulle.
Heräsin yöllä 15. elokuuta 2011.
Herra sanoi: "Käännä laulu Rukoile Ruotsin puolesta, -
ja kirjoita muotoon 'rukoile Korean puolesta'."
Tein sen veljeni Frankin kanssa.
Siitä avautui kokonainen rukousliike Etelä-Koreassa.
Sadat tuhannet tietävät laulun.
Ihmiset kokoontuvat päivittäin kello 12 -
ja rukoilevat Etelä- ja Pohjois-Korean yhdistymistä.
Juuri se oli Herran lupaama ovi, -
josta en osannut edes unelmoida.
Se ei ollut suoritus, vaan olin utelias mitä Herra tekisi.
Oli selvää, että tekisin sen, koska olin kuullut Herran lupauksen.
Tästä pyhityksessä on kyse; -
kuuliaisuudesta ja korkeammasta tasosta Herran kanssa.
Se ei ollut vaatimus, vaan tarjous.
Tuomitseminen pidättelee kristittyjä paikoillaan.
"Olen niin huono, en voi palvella Herraa.
En voi tehdä sitä ja tuota. Minulla ei ole tarpeeksi uskoa."
Kaiken pitäisi tapahtua oman erinomaisuuden kautta.
Raamattu sanoo: "Ei väellä eikä voimalla, vaan minun Hengelläni."
Ja: "Kun Pyhä Henki tulee teihin, saatte voiman olla todistajiani."
Kyse ei ole omasta kyvystäsi tai voimastasi, -
vaan Pyhästä Hengestä, jolle kaikki on mahdollista.
Nähtyäsi tämän ohjelman, -
olet ehkä alkanut pohtia onko Jeesus sinuakin varten.
Jeesus on kaikkia varten.
Ajattelen Pyhän Hengen inspiroimaa taulua.
Siinä Jeesus seisoo ovella ja kolkuttaa.
Mutta oven ulkopuolella ei ole lainkaan kahvaa.
Ovenkahva löytyy sisäpuolelta.
Tämä edustaa sydämen ovea, jota Jeesus kolkuttaa.
Vain me voimme avata sen ja kutsua hänet sisään.
Nyt ehkä mietit, onko tämä todellista.
Avaa sydämesi ovi Jeesukselle. Sano: "Jumala, tulen luoksesi.
Tunnustan, että Jeesus on elämäni Herra.
Jumala, uskon että nostit hänet kuolleista.
Kiitos, että annat kaikki syntini anteeksi.
Kohtaa Jeesus minut, ja tule elämäni Herraksi.
Kiitos, että saan olla Jumalan lapsi.
Jeesuksen nimessä. Aamen.
Ajoin kaupungille eräänä päivänä -
ostaakseni itselleni television.
Ohjeet tulivat mukana -
parhaan tuloksen takaamiseksi.
Istuin ja selasin, -
opiskelin joka sanan.
Monella kielellä ja kuvilla.
Onnekseni sellainen oli tehty.
Mutta unohdin kytkeä virran.
TV seisoi nurkassa ilman sähköä.
Ei kuvia ruudussa, -
niin kuollut mutta silti ehjä.
Ajattelen muita, -
jotka lukivat hienon manuaalin.
Jotka menivät luostariin, -
ja elivät käsikirjaideaalia.
He rakensivat katedraaleja.
Konferensseja joka vuosi.
Mutta jotkut alkoivat riidellä, -
koska kreikankielinen teksti oli vaikeaa.
Ihminen menetti voiman, -
jota kirja käsitteli.
Se muuttui traditioiksi, -
niin kuolleeksi ja kaikuvan tyhjäksi.
Kirjain kuolettaa, mutta Henki tekee eläväksi.
Ihminen menetti voiman, -
jota kirja käsitteli.
Se muuttui traditioiksi, -
niin kuolleeksi ja kaikuvan tyhjäksi.
Nyt olet nähnyt jakson: Uskonto vs. suhde.
Jeesus ei halua uskontoa, vaan suhteen kanssasi.
Seuraavaksi puhumme Hengen lahjoista arkielämässä.
"Arkipäiväinen usko toimii! Se kosketti." Näin sanoi katsoja.
Toivomme, että sillä oli merkitystä sinullekin.
Kuten Örjan ja Simon sanovat, on suhde Jeesukseen arvokkainta.
Jos tahdot olla mukana tuottamassa tätä sarjaa, -
tee lahjoitus ja kirjoita viestikenttään: "Lisää naapureita".
Kiitos lahjastasi ja tuestasi.
Suomennos: Heidi Asikainen