KAKS NAABRIT
Sealt algas minu suhe Jeesuse, Isa ja Püha Vaimuga,
mille olemasolust polnud mul varem aimugi.
Ma avan sulle ühe ukse, kui praegu Jumala Sõna kuulad.
Sellest uksest sa pole osanud unistadagi.
Tervitused. - Tore teid näha!
Nii tore näha!
Oleme siin istunud ja rääkinud, mis vahe on religioonil ja suhtel.
Mu meelest on parimad külalised sellesse osasse Lars-Göran ja Pia.
Olen Pia Enström, elan Gävles juba 20 aastat.
Minu tee Jeesuse juurde oli pikk ja käänuline.
Võib-olla oleks õigem öelda tagasitee Jeesuse juurde.
Kasvasin üles ususektis, kus õppisin,
et Jumal on peamiselt ja ennekõike vihane.
Tüüpiline religioon.
Kas tohib telekat vaadata või sünnipäeva pidada?
Kõik oli väga neljakandiline.
Tere! Simon Ådahl siin. - Olen Örjan Armgren.
Me olemegi need kaks naabrit. - Miks me selle sarja tegime?
Sari on su inspireerimiseks, et oleksid natuke julgem,
tuleksid kastist välja ja näiteks tunnistaksid kellelegi argipäevas.
Selles saates võrdleme, mis vahe on religioonil ja suhtel.
Me Örjaniga ei usu mingit religiooni vaid isiklikku suhet Jeesusega.
Seekordses saates näete, mida see tähendab.
Olgu teil head vaatajad.
Lõpuks arvati mind sealt välja.
Ma ei olnud enam teretulnud.
Esitasin liiga palju küsimusi ja olin alati väga uudishimulik.
Ma ei teadnud õieti, millal oleks targem suu pidada.
See ei olnud minu kõige tugevam külg.
Langesin päris kohutava seksuaalse ärakasutamise ohvriks.
Olin väga noor, kõigest kaksteist või kolmteist.
Süüdistasin selles Jumalat.
Ütlesin: "Kui Sa oled olemas, miks see siis minuga juhtus?"
Usun, et see on üsna tavaline, vähemalt kuulen seda päris tihti.
Paljud mõtlevad nii, mina nende hulgas.
Olen alati olnud must-valge inimene.
Kui ma ei lähe Jumalaga, siis otsin vastassuunast.
Nii et läksin üsna sügavale spiritismi ja lõpuks satanismi,
kuni see sai liigagi reaalseks, nii et siis sulgesin ka selle ukse.
Edasi elasin enese tarkusest, ning see hõlmas
kohutavates kogustes alkoholi ja uimasteid.
See peaaegu tappis mu, sõna otseses mõttes.
Surin kolmel korral oma kodus köögipõrandal,
nii et tõesti sõna otseses mõttes.
Kohtasin Jumalat ega ole enam uimasteid vajanud.
Sellest on juba 19 aastat, mis on fantastiline.
Mõni aasta hiljem kohtasin Simonit,
ja leidsin ukse suhtesse Jeesuse, Isa ja Püha Vaimuga,
mille olemasolust polnud mul varem aimugi.
Läks hulk aastaid ja ma kohtasin Piat.
Mäletan, et Pia käis siis minu muusikaklassis.
Ühel päeval sain sulle natuke prohveteerida, pooleldi.
Seda võib ka nii nimetada.
48 tundi pärast koolituse algust
küsisid, kas saaksin jääda peale tunde.
Ma olin nii kohkunud.
Olid ju toona selline staar.
Simon Ådahl isiklikult!
Ma olin väiksena sinu Edin-Ådahl bändi tõeline fänn.
Nii et see oli suur asi.
Võtsid prillid eest ja ütlesid:
"Isanda Vaim on minu peal."
Mõtlesin, et mis see nüüd on?
"Isand ütleb, et sa lõpetaks vaikimise,
Tead asju, ilma, et inimesed sulle ise ütleks.
Ära vaiki, sa röövid inimestelt nende kogemuse Jumalaga."
Olin ju üles kasvanud ühes sektis,
kus õppisin, et Jumal on peamiselt ja ennekõike vihane.
Tüüpiline religioon. - Jah, täpselt.
Kas näed nüüd mingit vahet,
Milline võrratu küsimus!
Vahe on see, et kus on Isanda Vaim, seal on vabadus.
Aamen!
See on suurim vahe. - See on Jumala Vaimu tunnus.
Esiteks, kus on Isanda Vaim, seal on vabadus.
Teiseks, Jumala Vaim ei haava kunagi inimesi.
Seda on ka hea teada.
Minu jaoks seisneb suurim vahe selles,
et osadus Jeesusega on minuga kogu aeg.
See ei muutu ega olene sellest, mis hoones ma parasjagu viibin.
Ma ei teadnud, et see on üldse võimalik.
Päris kindlasti ei teadnud ma, et Isand võiks tahta mind kasutada.
Siin vasakut kätt on piirkond, kus mina elan.
Nimetame neid kahte piirkonda Jeruusalemmaks ja Beirutiks.
Örjan elab Beirutis.
Ühel pool tänavat on eraomandid, teisel pool üürimajad.
Jeruusalemm ja Beirut, toredad sõnad.
Istun ja mõtlen siin religiooni ja suhte vahe üle.
Religioon oli ju minu jaoks
üks alaline tõestamine Jumalale, kes polnud minuga iial rahul.
Püsis pidev süütunne,
et ei suutnud kõiki reegleid alati punktipealt järgida.
See hukkamõistutunne laotub nagu kaas üle kogu kristlaskonna
ning on ju tegelikult religiooni tagajärg.
Religioon õpetab,
et sul ei õnnestu see nagunii ning kukud lõpuks ikka läbi.
Kõik nõudmised ja kohustused, mille keskel ka mina üles kasvasin,
pole isegi Piiblis kirjas, et neid peaks täitma.
See kõik viib punktini, et jääd kas alla või lahkud.
Religioosne inimene mõistab hukka kõik, mida ta ei mõista.
Kui tuttav see on.
Me mängisime ju kirikus rokki.
Kogu aeg öeldi, et oleme kuradist.
Ütlesime, et ei, me oleme Gävlest.
Kui rääkida religiooni ja suhte erinevusest,
siis üks tavalisemaid nähtusi on kristlaste seas just hukkamõist.
Tunned, et oled liiga halb, ei kõlba olema Jumala laps
või ei kõlba olema kristlane, mis kõik viib välja selleni,
et küsid endalt, kas poleks parem üldse välja jääda.
See on religioossete püüdluste tagajärg.
Tunne, et sa ei suuda täita kõiki nõudmisi,
mida õpetuste kaudu pannakse sulle kogu aeg peale.
Tavatsen vahel koosolekute alguses öelda nii:
"Mis te arvate, kas Saulus kõlbas?"
Ta oli variser, kes tappis kristlasi.
Ometi sai temast Paulus.
Kui oledki mõne kristlase tapnud, võib sinust ikka apostel saada.
Rahvas tavaliselt üllatub ja ootab, mis ma öelda tahan.
Sama on Peetrusega, kes oli algul Siimon.
Ta käis koos Jeesusega mitu aastat, kuid kui raskeks läks, salgas ta,
et oli Jeesuse jünger või isegi tundis Teda.
Ta isegi vandus seda.
Ometi sai temast Peetrus.
Neid piiblinäiteid on palju, kus inimesed ei ole nii täiuslikud.
Nad kukuvad läbi nagu Taavet, kes oli Piibli sõnul tubli jumalamees,
kuid võttis parima sõbra naise ja lasi selle mehel surra.
Kõigist neist ebaõnnestujatest said siiski Jumala teenijad.
See on ju järsus vastuolus religiooni nõudmistega.
Tegelikult pidanuks nende koht olema religiooni prügimäel.
Jumalal on selline asi nagu arm.
Jeesus suri Kolgatal, et saaksime Isanda juurde.
See hävitab religiooni argumendid juba Kolgata ristil.
Su oma tublidus ei otsusta, kas sa tohid Isandaga käia või mitte.
Kohtusime sinuga juba väga palju aastaid tagasi.
Kui kohtasin sind esmalt, siis sa olid...
Ma olin kibestunud. - Jah, sa olid kibestunud.
Olin keset oma hard rock'i karjääri
ega olnud ka just see mees, keda võinuks Jeesuse omaks pidada.
Rääkisid palju šamanismist ning indiaani usunditest.
Mõtlesin, et ei jaksa enam selles teemas kaasa rääkida.
Olin ju samuti religiooni käest kõrvetada saanud.
Ütlesin juba 20-aastaselt, et kui see ongi see Jeesus,
kellest kirik räägib, siis mina ei ole huvitatud.
Kui karjäär hakkas õitsema, ilmusid need siin käsivartele,
juuksed kasvasid pikaks ja huvitaval kombel,
mida enam selliseid asju ilmus, seda vähem taheti mind kirikusse.
Neil oli väga palju arvamusi,
milline peaksin välja nägema ning kuidas olema.
Neid tingimusi oli nii palju.
See pole üldse see Jeesus, keda mina tundsin ja kogesin.
Arusaadav, et ma ei tahtnud sellega midagi tegemist teha.
Just sel ajal, kui me kohtusime,
olime mõlemad religioonist üsna väsinud.
Mina olin otsustanud, et ei tõsta enam iial
oma jalga ühtegi kirikusse, sest olin Jumala peale vihane.
Olin Talle öelnud,
et peaks Ta nüüd ilmuma, saab otse kümnesse.
Nii hullusti olid asjad.
Nii lahe, kuidas läks ainult mõni nädal või mõni kuu,
kui meile tuli Pia ja ütles: "Ma kohtusin ühe mehega."
Ma mõtlesin: "Loodan, et see on LG. Loodan, et see on Lars-Göran."
Pia: "Tema nimi on Lars-Göran."
Hüüdsin: "Tänu, Jeesus!"
See oli nagu taevane liit.
Lisasid, Pia: "Mina olen ju usus ning tema on new age'is."
Olid ju väljaõppinud ravitseja?
Jah, ma isegi ütlesin talle,
et tore, et ta on kristlane ning ta saab sellest midagi,
kuid palusin, et ta mulle ei räägiks, kuna siis tuleb pahandus.
Siis ma tulingi Simoni juurde.
Siis otsustaski Pia tulla sinu juurde koju.
Jah, Pia tuli ja oli mures, et ei tohtinud LG'le
Jeesuse nimegi mainida ega Temast rääkida.
"Mis ma küll teen?" küsis ta,
Ütlesin, et me ei tee midagi vaid ainult palvetame ta selja taga.
Palvetame konkreetselt, mitte mingit tavalist palvet.
Ainus, mis Lars-Görani vabastada võib, on see,
kui ta näeb Jeesust oma silmaga, sõna otseses mõttes.
Palumegi, et Lars-Göran näeks Jeesust oma silmaga.
Hakkasite mu eest salaja palvetama ja läks umbes kaks nädalat,
kuni pidin kohtuma emaga ja tegema talle tervendust.
Istusin elutoas ja mediteerisin ehk lõdvestusin ja palusin
eelseisva töö eest, kui äkki kuulsin eikusagilt:
"Miks sa käid kõrvalteid, kui sul on Allikas otse sinu ees?"
Vaatasin ringi aga kedagi polnud.
Püüdsin uuesti lõdvestuda, kui kuulsin veel valjemini:
"Miks sa käid kõrvalteid, kui sul on Allikas otse sinu ees?"
Hakkasin aru saama, et keegi tahab minu tähelepanu.
Palusin siis Jumala poole, öeldes: "Kui see oled Sina,
kes püüad minuga ühendust saada, siis teeme nii,
et tänasel seansil ma palun ainult Jeesust mind aidata.
Kui Sa siis tuled ning näitad ennast
ja tervendadki, siis ma järgin Sind.
Kui Sa aga ei tule,
siis on see üks bluff ja ma ei pöördu Sinu poole."
Alustasin, liikudes peast jalgadeni.
Tema on selili, ja ma ei tunne mitte midagi.
Tean, et ütlesin Jumalale puhtast trotsist:
"Teadsin, et see polnud päriselt.
Ma teadsin seda."
Siis juhtus midagi.
Minu tagant, kus oli ainult sein,
tuli nii tugev valgus, et see pimestas mind.
Ma ei saanud isegi kõrvale vaadata.
Ma seisin, vaevu piiludes ja nägin, kuidas valgusest
ilmus üks kuju, mitte kõndides vaid liueldes.
Piilun ja näen, et kuju on läbipaistev, ometi on Tal riie üll.
Ta liugles mu ette ja jäi seisma otse minu vastas.
Piilusin edasi ning nägin ja teadsin, et see on Jeesus.
Sama äkki, kui see oli toimunud, nägin, kuidas käed tõusid üles
ning Ta kadus minu taha, ja Tema lahkudes kadus ka valgus.
Ema tõusis istuma, hoides lavatsist kinni,
silmad kõõrdis, ja ütles: "Oi, kui võimas see oli!"
"Jah," ütlesin mina.
Ta vaatab mulle otsa ja ütleb: "Ma pean sulle midagi ütlema.
Ma nägin midagi.
Nagunii arvad, et ma olen segi läinud.
Nägin, kuidas üks valgus ilmus mu taha
ja kui ma üles vaatasin, nägin vööst ülespoole
ühte läbipaistvat kuju, kellel oli riidest rüü seljas."
Ta vaatas mulle otsa ja ütles: "Ma lihtsalt pean seda ütlema.
Usun, et nägin Jeesust."
"Ahah," ütlesin mina, "siis on meid kaks."
Pärast seda juhtus midagi.
Mõistsin, et see oligi Jeesus,
kes mind üles otsis ja oli mind kogu aeg otsinud.
Läks veel paar kuud, kui tundsin, et pean saama ristitud.
Lasin siis end siin Gävles mere ääres ristida.
Simon ristis ja sealsamas ta ka kihlas meid Piaga.
Isand hakkas mind juhtima suhtesse Temaga.
Istusin kord köögilaua ääres ja jõin kohvi.
Noorem poeg Hampus oli väljas mängimas.
Isand ütles mulle: "Vaata Hampust."
Vaatasin aknast välja.
"Kas Hampus teab, et sa oled ta isa?"
"Muidugi teab ta alati, et ma olen ta isa." vastasin.
"Miks see siis sulle
nii suuri raskusi valmistab, et Ma olen sinu Isa?
Kui sa läheks praegu välja
ja kutsuksid teda kaasa, mida Hampus siis teeks?"
"Ta tuleks kaasa," vastasin.
"Miks siis usud Mind nii vähe,
et saan sind juhtida, olen Sinuga ja olen su Isa?"
See pani mind mõtlema, sest Isand suhtles minuga minu sees.
Mõni päev ärkame suurepärase enesetundega,
teine päev aga oleme maas ja arvame, et ei kõlba kuskile.
Jumal on aga seesama ning Tema ei muutu.
Ta on Isa, kes armastab meid.
Mulle meenusid need hommikud, kui olin ärgates täiesti maas.
Mõtlesin, et Jumal on eksinud, et Ta üldse mind võttis.
Läksin vannituppa, vaatasin peeglisse ja mõtlesin:
"Jumal, see oli Sul viga, et tulid minu juurde.
Mul on nii palju vigu ja puuduseid.
Olen nii ebatäiuslik ega lihtsalt ei kõlba Sulle."
Siis kuulsin Püha Vaimu ütlemas:
"Örjan, kas tead, keda praegu haavad?
Vastasin mõttes, et haavan ainult ennast.
"Ei," ütles Tema. "Sa haavad Isa taevas."
See on nii tähtis.
Mul läks nagu lamp põlema,
et ma ei tohi endast nii negatiivselt mõelda,
sest Jumalal on minu kohta kõrgemad mõtted.
See on väga tähtis, mida me ise endast mõtleme.
Väga tähtis on mõelda, et mul on Jumal, kes mind armastab.
Mul on Isa Taevas, kes armastab mind,
olenemata sellest, kuidas end vahel tunnen.
Tipus või põhjas, Jumal on seesama ja on alati olemas.
Meie tublidus ei määra, kas käime Isandaga või mitte.
Võiks küsida, kas ei peagi olema tubli.
Olemas on selline asi, mille nimi on pühitsus.
Kui olin religioosne kristlane, oli pühitsus minu jaoks kohustus.
Kui teatud punkte ei täitnud, ei saanud Jumal sind kasutada.
Olen aja jooksul oma suhtes Jeesusega avastanud,
et pühitsus on kutse kõrgemale.
Liikuda vaimuandides kõrgemal tasemel
ja tulla sügavamasse suhtesse Jumalaga.
Nii et see on võrratu kutse, kui Isanda Vaim ütleb:
"Loobu sellest või sellest, siis Ma avan sulle uue ukse."
Minuga on seda mitu korda juhtunud.
Kord ütles Ta, et sõidan kuhugi, kus keegi mind ei taha.
Pean minema turuplatsile
ja panema üles sildi: "Tasuta eestpalve."
Ta ütles, et annab mulle rahvamaja,
kus räägin tühjale saalile, kus keegi ei taha kuulata.
Saal võib olla päris tühi,
kuid ma pean ikkagi seal evangeeliumi kuulutama.
"Kui sa kuulad sõna, avan sulle uue ukse,
millest sa pole osanud unistadagi."
Olin väga üllatunud,
kuid samal ajal võitlesin endas mõtetega,
kas ma tõesti teen seda ja kuhu peaksin siis sõitma.
Lõpuks võtsin koha sisse käsitöölaadal, keset rahvamassi.
Seal toimus ka veel mingi vanade autode üritus.
Istusin seal koos kõigi teistega ja pakkusin tasuta eestpalvet.
Saingi tasuta selle rahvamaja ainult enda käsutusse.
Kuulutasin seal õhtuti paari tunni jooksul.
Alguses ainult 2-3 kuulajale.
Nende päevade jooksul sai mitu inimest päästetud.
Kui jõudsin koju, avanes mulle ootamatult täiesti uus uks.
Ärkasin ööl vastu 15. augustit 2011
ja kuulsin Isandat ütlemas: "Kirjuta laul "Palveta Rootsi eest"
ümber lauluks "Palveta Korea eest.""
Tegin seda ja mängisime selle mu venna Frankiga sisse.
See laul on avanud Lõuna-Koreas terve uue palveliikumise.
Sajad tuhanded teavad seda laulu ja kogunevad iga päev kell 12,
et palvetada Korea taasühendamise eest.
See uks oligi Isanda tõotus, millest Ta oli rääkinud.
Siin ongi vahe.
See ei olnud kohusetäitmine
vaid olin uudishimulik, mida Jumal tahab teha.
Muidugi teen seda, kui ütleb, et avab mulle uue ukse,
millest ma pole unistadagi osanud.
Nii et pühitsus on see,
kui kuulad Tema sõna, et tulla Temaga kõrgemale tasandile.
See polnud nõudmine vaid pakkumine.
Hukkamõist hoiab kristlasi tagasi.
"Ma olen nii paha, et ei kõlba Isanda teenijaks.
Ma ei kõlba selleks ega teiseks.
Olen nii paha, nii vilets ja mul pole piisavalt usku."
Justkui see toimuks minu tubliduse, jõu ja väe läbi.
Sõna ütleb, et see ei sünni meie
"väe ega võimu vaid Minu Vaimu läbi, ütleb Isand."
"Kui Vaim tuleb teie üle, saate väe olla Minu tunnistajad."
Nii et see ei toimu sinu enda tugevuse või tubliduse kaudu,
vaid Isanda Püha Vaimu kaudu, kellele on kõik võimalik.
Kui vaatasid seda saadet ja mõtled nüüd,
kes on see Jeesus siis tegelikult ja on Ta ka minu jaoks olemas,
siis tea, et Ta on me kõigi jaoks olemas.
Üks pilt Püha Vaimult on mind inspireeritud.
See kujutab Jeesust, kes seisab ukse taga ja koputab.
Väljaspool pole uksel linki
vaid üksnes seespool, seal, kus elab maja omanik.
See on pilt meie südamest, kus Jeesus võib küll koputada
aga ainult meie saame selle avada ja Ta sisse kutsuda.
Kui sa nüüd mõtled, kas see võib tõesti olla tõsi,
siis ava oma süda ja kutsu Jeesus sisse.
Ütle lihtsalt: "Jumal, ma tulen Su ette
ning tunnistan, et Jeesus on mu elu Isand.
Usun, et äratasid Ta surnuist üles.
Aitäh, et andestad mulle kõik mu halvad teod
ning et Sa, Jeesus, tuled ja võtad mu elu oma juhtida.
Aitäh, Jumal, et võin nüüd olla Sinu laps.
Jeesuse nimel, aamen.
Sõitsin ükspäev linna, et osta teler
Kaasa anti instruktsioon, et saada parim tulemus
Istusin ja lappasin lehti, uurides iga sõna
Palju keeli ja pilte, õnneks oli kõik seal
Mina unustasin teleri
See seisis nurgas elektrita
Ekraan pilti ei näita
Kui surnud, ometi terve
Mõtlesin teistele, kes lugesid head käsiraamatut
Läksid kloostrisse ja elasid täiuslikku elu
Ehitasid katedraale, konverentsid igal aastal
Mõned läksid tülli
Kreeka tekstid olid liiga rasked
Nad unustasid väe, millest raamat rääkis
Sündis traditsioon
Nii pime, kõle ja tühi
Kirjatäht tapab, aga Vaim annab elu
Seepärast, et unustati vägi, millest raamat räägib
Sündis traditsioon
Nii pime, kõle ja tühi
Nüüd oled näinud saadet "Religioon või suhe?"
Loodan, et mõistsid südames,
et Jeesus tahab sinuga suhet, mitte religiooni.
Järgmises osas räägime vaimuandidest igapäevaelus.
"Igapäevausk, mis toimib! See puudutas mind!"
Nii ütles saate kohta üks vaataja.
Loodame, et saade andis midagi ka sulle või su tuttavale.
Simoni ja Örjani sõnul on suhe Jeesusega kõige tähtsam.
Kui soovid meid aidata veel ühe hooajaga,
saada oma annetus ekraanil esitatud arvele.
Märgusõnaks kirjuta "Fler grannar" (st "Rohkem naabreid").
Täname annetuse eest!
Tõlge: Riina Aasa