Hei, olen Simon Ådahl!
Sinun ei pitäisi sanoa niin...
Minä olen Örjan Armgren. Olemme naapureita.
Miksi teemme tätä ohjelmaa?
Toivottavasti se innostaa sinua uskaltamaan enemmän, -
vaikka todistamaan uskostasi arkipäivässä.
Nyt käsittelemme anteeksiantoa ja sovitusta.
Ja mitä tarkoittaa suhde Jeesukseen.
Kohtaamme usein rankkoja asioita elämässämme, -
jotka voivat aiheuttaa anteeksiantamattomuutta.
Jeesus vapauttaa niistä.
KAKSI NAAPURIA
Sanoin Jumalalle: "Ihan tosi, pitäisikö minun soittaa ventovieraalle ukolle, -
ja sanoa, että 'nostan sinut tunkiosta?'"
Se oli kuin musta rullaverho...
Mietin, että ei. Riittää, että annan anteeksi rukouksessa.
Terve! Asun täällä vaimoni, nuorimman tyttäreni, -
ja kahden kissani kanssa. Tule sisään!
Tämä on 9-vuotias Malva.
Hän saa olla sankari täällä kotona.
Tämä on minun vauvani. Olethan?
Täällä on minun lauluni ja musavehkeeni.
Täällä kirjoitan kirjojani jne.
Olen Simon ja 62-vuotias.
Tulin uskoon ja minut kastettiin 11-vuotiaana.
Kasvoin Vapaakirkossa, ja siksi aloin soittaa instrumentteja.
Jo vuodesta 1968 aloimme veljeni kanssa tehdä levyjä.
Musiikin harrastaminen vain kasvoi.
1978 perustimme bändin nimeltä Edin Ådahl.
Tästä levystä minulla on paljon muistoja.
Olimme Ranskassa soittamassa erään ryhmän mukana.
Koko kylä katseli ja buuasi, koska olimme kristittyjä.
He olivat katolisia.
Kun selvensimme, että uskomme Jeesukseen, emmekä uskontoon, -
kaikki kääntyi parhain päin.
Siitä tuli lopulta hyvä konsertti.
Lokakuussa 1990 biisimme soi kristillisessä radiossa.
Sen nimi oli Heaven in to my soul.
Luulin tulevani rokkitähdeksi.
Silloin syntyi tuo levy, mutta se ei koskaan ilmestynyt.
Rokki tuli kirkkoon noihin aikoihin.
Vanhemmalta väeltä tuli aikamoisia kommentteja.
He sanoivat, että olemme paholaisesta, ja niin edelleen.
Kyse on vain ikäryhmien eroista ja makuasioista.
Aikaa kului, menin naimisiin, sain lapsia ja niin poispäin.
Sitten 1995 erosimme.
Sen takia tulin happamaksi Jumalaa kohtaan.
Tunsin itseni arvottomaksi, ja mietin miksei Hän auttanut.
Kaikki nuoruudessa kuulemani sanat tulivat mieleeni, -
ja se miten kristityt olivat kohdelleet minua.
Muistin esimerkiksi kommentit soittamastani musiikista.
Tulin tietoiseksi seurakunnassa käyvien ihmisten pahansuopuudesta.
Tulin hyvin katkeraksi.
Ajattelin, etten koskaan enää mene seurakuntaan.
Kevät tekee tuloaan...
Täällä on suuri osa työpaikoista.
Evankeliointijärjestö omistaa tämän auton.
Lopetin autojen vuokraamisen.
Seurakunta on vuokrannut tämän, ja rahat menevät evankeliointiin.
Olemme vuokranneet siunatun auton.
Vähän yli 10 vuotta sitten, -
asettuessani nukkumaan, näin vilkkuvan valon.
Oli vaikea nukahtaa liikenteen valojen takia.
Silloin kuulin nimen: Tommy Lenberg.
Ajattelin, etten ikipäivänä soita hänelle.
Väittelin asiasta Herran kanssa.
Minun pitäisi soittaa ja sanoa: "Herra nostaa sinut tunkiosta."
Sanoin Jumalalle: "Todellako?", -
"Pitäisikö minun soittaa ventovieraalle, -
ja sanoa tuo. Ei kuulosta järkevältä."
Heräsin seuraavana aamuna, ja halusin kuulla Herran äänen.
Hän kehotti jälleen soittamaan Tommylle. Vastasin: "Okei, okei!"
Niinpä soitin, ja siellä vastasi nainen nimeltä Greta.
Tommy ei ollut kotona.
Minun tuli sanoa naiselle terveiset Jumalalta: -
"Soitin puhelun sinulle merkkinä siitä, että rukouksesi on kuultu."
Hän huusi: "Kiitos Jeesus!"
Hän oli jo monta vuotta rukoillut merkkiä, -
että Jumala kuulee hänen rukouksensa.
Kysyin missä Tommy on. Nainen kertoi, että hän on myyjä, -
ja työskentelee autokaupassa. Kysyin hänen työnumeroaan.
Sitten soitin autokauppaan (Wikmans bil). Silloin oli torstai.
Terve Tommy! Miten menee? - Ihan hyvin.
Soitin silloin torstaina aamupäivällä sinulle töihin.
Miten suhtauduit siihen?
Jos palaamme keskiviikkoon, jolloin kävelin tuolla alueella...
Menin siirtolapuutarhaan, ja tulin roskakasan kohdalle.
Aloin puhua roskakasalle (mitä en yleensä tee).
Sanoin: "Tässä kasassa olemme, minä ja moni muu.
Toiset on laitettu, ja jotkut ovat menneet itse."
Sanoin Jumalalle: "Jos nostat minut tästä tunkiosta, -
niin kokoan ihmisiä ravintolaan, koska he eivät tule seurakuntaan."
Tunsin, että olin saanut tarpeekseni seurakunnasta.
Seisoit siinä roskakasassa? - Juu, niin seisoin.
Sanoin: "Okei Jumala, saat mahdollisuuden."
Ajattelin, että joku tulisi ehkä profetoimaan minulle.
Katsoin ympärilleni, enkä nähnyt ketään.
Ajattelin: "Nyt on mahdollisuutesi vakuuttaa, -
haluatko jotain elämältäni."
Sitten menin takaisin autolleni.
Soittaessani sanoin: "Hei, Simon Ådahl tässä."
"Hei, haluatko ostaa Mersun?" "En todellakaan", vastasin, -
"Mutta näin sanoo Herra: 'Minä nostan sinut tunkiosta.
Paimen asettaa sinut takaisin. Saat kulkea turvallista polkua.
Sinun ei tarvitse enää pelätä. Saat koota lampaat yhteen.'"
Sen jälkeen kuulin puhelimen toisessa päässä vain hiljaisuuden.
Kuulin, että hän haukkoi henkeä.
Luulin, että hän on saanut sydänkohtauksen.
Luulin, että haluat vaihtaa autoa.
Mutta sinulla oli "sana Herralta".
"Kaikkea sitä kuulee", ajattelin.
Kun sanoit, että Herra nostaa minut tunkiosta, -
ajattelin, että "tämä ei voi olla totta."
Sitten jatkoit, että "paimen asettaa sinut takaisin..." jne.
Se oli liikaa...
Käskin pitää taukoa, ja pidin kiinni autosta.
Jonkinlainen 'shokki' iski minuun.
Sitten meillä oli rukouskokoontumisia.
Luulen, että niitä on ollut jo 10 vuotta.
Jeesus-treffit levisivät koko Ruotsiin, ja jopa Suomeen.
Monessa paikassa ollaan oltu.
Emme ole perustaneet uutta seurakuntaa.
Tämä on vain täydennys paikallisseurakunnille.
Kyse ei ollut uudesta liikehdinnästä Ruotsissa, -
vaan tavasta tavoittaa ihmisiä. Moni on pelastunut täällä.
Tämä on ravintola Suola ja pippuri, jossa meillä on 'Jeesus-treffejä'.
Myös ei-uskovat ovat tervetulleita.
Aina on mukana ei-uskovia, jotka löytävät Jeesuksen täällä.
He ovat saaneet henkilökohtaisen suhteen Jeesuksen kanssa.
KAKSI NAAPURIA
Olin katkera vuosia ja luulin, että elämä loppui avioeroon.
Olin ottanut etäisyyttä uskonasioihin ja seurakuntaan.
Aloin juosta kaupungin eri kapakoissa.
Jumala näytti, että hän oli kanssani.
Usein joku pyysi esirukousta baarissa.
Mietin, mitä olen kaikki nämä vuodet tehnyt seurakunnassa.
Istuimme siellä nuorina, ja tädit rukoilivat: "Lähetä ihmisiä".
Sellainen rukous kuulosti oudolta.
Miksi eivät lähettäneet minua ihmisten luo.
Miksei menty kapakoihin rukoilemaan. Siellä ihmiset ovat.
Tunsin, että haluan naisen, mutten jaksa enää uskonnollisia.
Eräänä iltana olin todella vihainen kotiin tultuani.
Otin Raamattuni ja sanoin: "Olet kanssani aina, mutta -
haluan naisen."
Heitin Raamatun seinään.
Seuraavana iltana tapasin Marian.
Soitin: "Hei, Simon tässä, tapasimme illalla."
Olimme tavanneet samana päivänä.
Tunsin, ettei minulla ole hävittävääkään.
Se oli jotain, missä en ollut ollut mukana aiemmin.
Se oli erilaista. Olin yhtä aikaa utelias ja vähän peloissani.
Minulle tuli hieman paniikki.
Tulin tapaamaan sinua.
Vein hänet maakuntamuseoon. Kävimme sen läpi.
Olin hieman hämmentynyt.
Hän sanoi kerran: "Kuulin ystäviltäni, että olet kristitty."
Vastasin, että olen ollut.
Tämä sotkun keskellä tuli riitaa erään henkilön kanssa.
Olin niin eri mieltä, että aloin vihata häntä.
Viha aiheuttaa uskomattoman vahingon.
Kuvailisin sitä mustaksi sametiksi.
Se tuntuu pehmeältä ja miellyttävältä.
Jos elää itsesäälissä, -
niin vihasta tulee uskomaton osatekijä ihan kaikessa.
Minä ja tämä henkilö olimme niin vihoissa, että menimme oikeuteen.
Tunsin tyytyväisyyttä oikeudenkäynnin jälkeen.
Sanoin Jumalalle, että jos haluaa minut takaisin...
Pyysin Jumalalta, että tuo henkilö vain katoaisi elämästäni.
Tämä tapahtui pidemmällä aikavälillä, -
kunnes ihme tapahtui Teneriffalla.
Kärsin monta vuotta anteeksiantamattomuudesta, -
ennen kuin kohtasin Jeesuksen.
Se, mitä tuo henkilö minulle teki, jätti minuun arvet lapsuudessa.
Koin katkeruutta ja vihaa.
Koin, että minulla oli oikeus tuntea niin, -
koska henkilö oli tehnyt väärin.
Mutta kohtasin Jeesuksen. Ja hän oli antanut -
minulle kaiken anteeksi.
Minun tulee myös voida valita antaa anteeksi.
Sanoin Jeesukselle, että valitsen antaa anteeksi.
Luulin, että päätös riittää.
Mutta tavattuamme Simonin kanssa, -
ja rukoillessamme toistemme kodeissa...
Eräänä iltana olimme Simonin luona ja rukoilimme yhdessä.
Silloin Simon sai sanan Herralta.
Se koski juuri tätä henkilöä.
Ajattelin: "Ei Herra, ei mennä nyt siihen asiaan."
Simonilla ei ollut aavistustakaan menneisyydestäni.
Ajattelin, että päätös riittää. Mutta Jumala halusi enemmän.
Nousin ja sanoin Simonille, että lähden kotiin.
Simon hämmästyi. Sanoin, ettei tämä ollut hauskaa.
Se oli kuin musta rullaverho, jota en halunnut avata.
Jumala halusi minun ottavan yhteyttä henkilöön.
Ajattelin, etten tee sitä. Riittää kun annan anteeksi rukouksessa.
Tunsin Jeesuksen läsnäolon lähtiessäni kotiin.
Hän kehotti soittamaan tälle henkilölle.
Lopulta annoin periksi ja menin alakertaan.
Lopulta soitin hänelle.
Kerroin, että olin pelastunut ja seurasin Jeesusta.
Sanoin: "Anna minulle anteeksi, mitä olen tehnyt sinulle. -
Minäkin annan anteeksi, mitä olet tehnyt minulle."
Silloin tapahtui sovitus.
Muutaman kuukauden päästä tapasin sen henkilön.
Halasin häntä ja osoitin rakkautta.
Siitä tuli todistus koko suvulle.
He tiesivät miten olin kärsinyt.
Tiedän nyt anteeksiannon voiman.
Näin miten puhtaaksi kaikki tuli, -
kun otin yhteyttä henkilöön, kuten Herra kehotti.
Tapahtui myös sovitus.
Anteeksianto on portti elämään Pyhän Hengen kanssa.
Monet kristityt elävät anteeksiantamattomuudessa.
Samalla he haluavat oppia tuntemaan Herraa enemmän, -
ja haluavat saada Hengen lahjoja. Se ei toimi niin.
Maria ja minä päätimme kihlautua.
Päätimme mennä naimisiin.
Me molemmat ajattelimme, että se mies voisi vaan kadota.
Puhuimme vain hänestä koko ajan.
Samalla olin aika peloissani.
Pelkäsin näkeväni hänet kaupungilla.
Meillä ei ollut paljoa puhuttavaa.
Sanoin, etten jaksa viettää joulua Gävlessä.
Voisimmeko vain lähetä ulkomaille, ja unohtaa kaiken tämän.
Se oli hienoa. Oli ihana viettää joulua Teneriffalla.
Kaikki ongelmat jäivät Ruotsiin.
Eräänä yönä nukahdin kuin tukki.
Kello kolme yöllä havahduin.
"Huoneessa on mies!", hän kiljui paniikissa.
Olin hereillä 0,10 sekunnissa.
Hyppäsin sängystä puolustusasennossa.
Luulin, että tuo mies oli tullut perässämme.
Nousin, huidoin pimeässä ja heittäydyin eteiseen.
Sytytin valot, tarkistin wc:n ja terassin, sekä vaatekaapin.
Mitään miestä ei löytynyt.
En ollut edes nukahtanut. Siellä hän seisoi sängyn luona.
Pelästyin kuollakseni!
En osaa edes kuvailla sitä. Tiesin vain, että se oli mies.
Hän sanoi minulle: "Minä olen Matteus.
Haluan, että herätät miehesi ja kehotat häntä lukemaan kirjani."
Ajattelin, että olenko tullut hulluksi, vai mistä on kysymys.
Hän ei tiennyt mitään Raamatusta.
Et ollut käynyt rippikoulua? - En, enkä ollut uskovasta kodista.
Mietin, miten hän on voinut saada tiedon.
En tajunnut ollenkaan mitä oli tapahtunut.
Tuli ajanjakso, jolloin luin Matteuksen evankeliumia.
Ajattelin, että ehkä kirja sisältää jonkin salaisen sanoman.
Ajattelin, että löydän toisen merkityksen ja sanoman, -
kuin Da Vinci -koodin.
Hotellihuoneessa ei ollut Raamattua.
Kotiin tultuani etsin merkitystä Matteuksen evankeliumista.
Yritin etsiä jotain hirviötä. Jokainen sivu vei hirveästi aikaa.
Etsin myös kommentaareista salattua sanomaa.
Kun pääsin 5 luvun 44 jakeeseen, -
tulin ihan hirveän vihaiseksi. Siinä luki: -
"Rakastakaa vihamiehiänne ja rukoilkaa vainoojienne puolesta."
Paukautin Raamatun kiinni:
"Lähetä Paavali seuraavaksi, katsotaan kuuntelenko.
Pitäisikö siunata sitä idioottia?"
Ajattelin kokeilla sitä. Ehkä matkan kokemuksella oli tarkoitus.
Rukoilin "Herra, siunaa tätä miestä - idioottia. Aamen."
"Siunaa hänen terveyttään." (Toivottavasti kuolee.)
"Siunaa hänen talouttaan." (Toivottavasti tekee konkurssin.)
"Siunaa hänen työtään." (Toivottavasti menettää työnsä.)
Se oli kamppailu. Pakotin itseni siunaamaan, vaikkei tuntunut siltä.
Sisimpäni huusi, kuin pitäisi ottaa pahanmakuista lääkettä.
Mutta se oli lääkettä sielulle. Ja kolmen kuukauden jälkeen -
aloin tarkoittaa mitä sanoin. Kun rukoilin: "Siunaa tätä miestä", -
niin tarkoitin sitä.
Kun siunasin häntä, koin että vihani katosi.
Viiden kuukauden päästä tapasin miehen kaupungilla.
Hän tärisi, ja mietin mikä oli pielessä.
Huomasin, että hän itkee.
Sitten hän kietoi kätensä ympärilleni.
Siinä hetkessä kaikki tuli päätökseen.
Vapauduin katkeruudesta.
Pitelin häntä, ja kuulin itseni pyytävän häntä päivälliselle.
Ihmettelin, mitä tulin sanoneeksi, ja miten kertoisin sen Marialle.
Tulin kaupungilta, ja näin hänen laittavan ruokaa.
Kerroin, että tapasin kaupungilla miehen, jota olimme vihanneet.
Ja meille tuli sovinto: "Tiedätkö mitä olen tehnyt?"
Kerroin, että olen siunannut häntä -
5 kuukauden ajan, joka päivä minuutin verran.
"Oletko siunannut häntä? Miksi?", hän sanoi.
Hän istui ja sanoi: "Luulen, että minun pitää pelastua."
Silloin minulle tuli ongelma. En halunnut uskovaa vaimoa.
En jaksanut enää kirkossa juoksemista tavan vuoksi.
Sanoin: "Ei tarvitse."
Muutaman päivän kuluttua hän kertoi, että on nyt pelastunut.
Yhtäkkiä tulin sisälle Hengen lahjoihin.
En ollut rukoillut sitä.
Herra kysyi eräänä iltana: "Rakastatko minua?"
Vastasin: "En. Tiedän, että haluaisit minun -
rakastavan sinua eniten. Mutta en."
"Rakastan vaimoani, lapsiani, musiikkia jne. Olet 5. sijalla."
Herra sanoi, että voin valita rakastaa Häntä, -
samoin kuin valitsin antaa anteeksi.
Vastasin: "Okei, valitsen rakastaa sinua." En tuntenut mitään.
Yhtäkkiä olin iloinen ihmisten pelastumisesta, -
mitä en koskaan ennen tuntenut. Itkin ihmisten tähden. Herra sanoi:
"Katso ohi ajavaa naista. Hän ei tiedä, että olen olemassa."
Valitsin siis antaa anteeksi, rakastaa Herraa, ja kolmanneksi -
etten rukoile vain itseni puolesta.
Anonyyminä kristittynä rukoilin vain 'minä-rukouksia': -
"Siunaa talouttani, lapsiani, minua, minua, minua..."
Aloin palvella ihmisiä, ilman että hyödyin siitä itse, -
ilman omaa voittoa.
Silloin sain Hengen lahjat, koska niistä oli hyötyä tehtävässä.
Ei aseman takia, vaan palvelun.
1. elokuuta 2007 minusta tuli täysipäiväinen evankelista.
Enkä ole sen jälkeen lopettanut.
Sinä, katsoja voit ajatella:
"Miten minä voisin saada suhteen Jeesuksen kanssa?"
Se ei ole vaikeaa. Voit pyytää Jeesusta elämääsi juuri nyt.
Joskus rukoilemme syntisen rukouksen.
Voit rukoilla näin: Jeesus, tulen luoksesi.
Haluan tuntea sinut henkilökohtaisesti.
Uskon, että olet Jumalan Poika ja kuolit syntieni tähden.
Tunnustan kaikki virheeni.
Anna minulle syntini anteeksi. Puhdista minut.
Haluan, että tulet elämäni Herraksi.
Kiitos, että olet ottanut minut vastaan, ja saan olla lapsesi.
Kiitos rististä.
Auta minua tuntemaan rakkautesi, ja elämään sinulle.
Siinä oli paljon tekstiä. Voit myös sanoa: -
Jeesus, antaudun nyt. Tule elämääni, ja ole Herrani.
Olen kulkenut kanssasi monta nuoruusvuotta.
Olen antanut valoa tiellesi, ollut tuuli hiuksissasi.
Olin paikalla, kun olit pieni. Olit lapsi kädelläni.
Sydämeni melkein särkyy, kun muistelen menneitä.
Olet huutanut epätoivosta, ja itkenyt ahdingosta.
Olet valvonut monta yötä, ja luullut minun kuolleen.
Mutta olin aina vierelläsi, aina aivan lähellä sinua.
Kannoin sinua monta kertaa, useammin kuin voit aavistaa.
Puhun elämää sinulle, olet lapseni.
Koskaan en jätä sinua.
Puhun elämää sinulle, olet lapseni.
Koskaan en jätä sinua.
Kuljen kanssasi koko matkan, viimeiseen hengenvetoon asti.
Kun nukut ikiuneen, herätän sinut viimeisenä päivänä.
Olet läsnäolossani, ja kuivaan kaikki kyyneleesi.
Siellä ei ole ajankulua, ei päiviä, eikä vuosia.
Puhun elämää sinulle, olet lapseni.
Koskaan en jätä sinua.
Puhun elämää sinulle, olet lapseni.
Koskaan en jätä sinua.
Puhun elämää sinulle, olet lapseni.
Koskaan en jätä sinua.
Puhun elämää sinulle, olet lapseni.
Koskaan en jätä sinua.
Tämä jakso koski anteeksiantoa ja sovitusta.
Tämä on tärkeä viesti, jota viemme ympäri maata.
Ihmisten pitää kuulla se, jotta he voivat vapautua.
Seuraavaksi käsittelemme uskonnon ja suhteen välistä eroa.
Suomennos: Heidi Asikainen