LÄHI-ITÄ AIKAJANALLA Amir Tsarfati & Jonathan Hessen
Shalom ja tervetuloa Lähi-itä aikajanalla -ohjelman pariin.
Olen Jonathan Hessen.
Seuraamme liittyy Yhdysvalloista asti Amir Tsarfati.
Mitä kuuluu? - Hyvää. Olen Etelä-Kaliforniassa.
Minulla on alkamassa hyvin pitkä puhujakiertue.
Kiitos. Tämä on siunaavaa.
Aloitetaanko rukouksella?
Mennään sitten päivän aiheeseen, -
kun katselemme ympärillemme ja tajuamme, -
miten haastavia asiat voivat olla.
Silti pitää muistaa, että Jumala hallitsee -
ja meidän pitää keskittyä Häneen.
Mutta pyydetään Herraa mukaan keskusteluun.
Isä, kiitos, että missä kaksi tai kolme on koolla Sinun nimessäsi, -
siellä Sinä olet keskellämme. Kiitos, että olet kanssamme nyt.
Sinulle tuottaa iloa se, kun lapsesi ovat koolla Sanan äärellä -
ja puhuvat Sinun suunnitelmistasi ja lupauksistasi -
sekä keskittyvät siihen, kuka Sinä olet, eivätkä siihen, keitä olemme.
Isä, anna tämän lähetyksen tuoda kunniaa nimellesi -
sekä toivoa ja rohkaisua omillesi.
Muistuta meitä siitä, -
että meitä vastaan valmistetut aseet ovat tehottomia -
ja että Sanasi valaisee tiemme jalkaimme lamppuna.
Kiitämme ja siunaamme Sinua Jeshuan nimessä.
Hän on Israelin Pyhä sekä Rauhanruhtinas, rauhan Herra.
Hän ainoana voi antaa meille rauhan näinä synkkinä aikoina.
Hänen nimessään me rukoilemme, aamen.
Tämän päivän lukukappale on Psalmi 67.
Psalmi 67.
Aloitan heprealla. Lue sinä sitten englanniksi, -
ja olisin hyvin kiitollinen, jos sitten voisit selittää tekstiä.
"Veisuunjohtajalle; kielisoittimilla; virsi, laulu.
Jumala olkoon meille armollinen ja siunatkoon meitä, -
hän valistakoon kasvonsa meille, ― Sela ―
että maan päällä tunnettaisiin sinun tiesi, -
kaikissa pakanakansoissa sinun apusi.
Sinua, Jumala, kansat kiittäkööt, sinua kaikki kansat kiittäkööt.
Iloitkoot ja riemuitkoot kansakunnat, sillä sinä tuomitset kansat oikein -
ja johdatat kansakunnat maan päällä. Sela.
Sinua, Jumala, kansat kiittäkööt, sinua kaikki kansat kiittäkööt.
Maa on satonsa antanut. Siunatkoon meitä Jumala, meidän Jumalamme.
Siunatkoon meitä Jumala, ja peljätkööt häntä kaikki maan ääret."
Aamen. "Jumala olkoon meille armollinen ja siunatkoon meitä, -
hän valistakoon kasvonsa meille, ― Sela ―
että maan päällä tunnettaisiin sinun tiesi, -
kaikissa pakanakansoissa sinun apusi.
Sinua, Jumala, kansat kiittäkööt, sinua kaikki kansat kiittäkööt.
Iloitkoot ja riemuitkoot kansakunnat, -
sillä sinä tuomitset kansat oikein -
ja johdatat kansakunnat maan päällä. Sela.
Sinua, Jumala, kansat kiittäkööt, sinua kaikki kansat kiittäkööt.
Maa on satonsa antanut.
Siunatkoon meitä Jumala, meidän Jumalamme.
Siunatkoon meitä Jumala, ja peljätkööt häntä kaikki maan ääret."
Tämä on kaunis, kaunis rukous.
Se menee pidemmälle -
kuin se, mihin Israelin kansa oli tottunut.
Tavallisesti puhutaan Israelista ja Israelin Jumalasta, -
joka siunaa kansaansa Israelia. Mutta katsopa tätä.
Tässä mennään pidemmälle. Puhutaan kansojen pelastuksesta.
Se tuo mieleeni Kristuksen salaisuuden, -
sen, että nyt myös kansat ovat Kristuksen kanssaperillisiä.
Jumala on maailmankaikkeuden Luoja.
Sanon aina, että Jumala ei ole juutalainen ja Jeesus ei ole kristitty.
Jumala on koko maailman Luoja.
Jeesus ei ole Kristuksen seuraaja. Hän on Kristus, Messias.
Usein määrittelemme Jumalan omista lähtökohdistamme rajallisesti.
Mutta kun tätä miettii, Psalmin kuvaus -
on kirjoittajan toive ja totta kai Jumalan tahto.
Mutta milloin niin tapahtuu, -
että kaikki kansat seuraavat Häntä ja kiittävät Häntä?
Se toteutuu vain tuhatvuotisessa valtakunnassa, -
kun Jeesus konkreettisesti hallitsee Jerusalemista käsin, -
ja varsinaisesti myöhemmin, kun Hän tekee kaiken uudeksi.
Kuten tiedät, maailmamme tulee ikävä kyllä yhä pimeämmäksi -
ja ihmiset etääntyvät Kristuksesta, -
myös sellaiset, jotka väittävät olevansa -
"uskonnollisia" auktoriteetteja ja Hänen edustajiaan.
Tämä on hyvä muistutus siitä, että Jumala on koko maailman Jumala, -
että todellinen siunaus tulee Häneltä, -
että Hän on henkilökohtainen Jumala, meidän oma Jumalamme, -
ja että kerran kaikki maan ääret pelkäävät Häntä.
Näin tulee tapahtumaan.
Muista, että Jumala tulee tuomitsemaan maailman -
ja sitten myöhemmin maailma tulee pelkäämään Häntä.
Se on ihmeellistä.
Kaksi näkökohtaa. Ensinnäkin, kun Jumala tuomitsee jotain, -
Hän tuomitsee sen oman luonteensa, totuutensa ja valonsa mukaisesti.
Ja mitä ikinä pimeyttä toisella puolella onkaan, se haihtuu ja katoaa.
Se pakenee Jumalan valkeutta.
Se on valkeutta, jota pimeys ei kestä.
Toinen näkökohta on se, mitkä olivat Jeesuksen kaksi tärkeintä käskyä.
Rakasta Jumalaa ja rakasta lähimmäistäsi.
Rakasta Jumalaa koko sydämestäsi, -
voimastasi ja sielustasi.
Ja toinen: rakasta lähimmäistäsi, -
rakasta muita ihmisiä niin kuin itseäsi.
Mikä on se asia, mikä ihmistä ajaa eteenpäin tässä asiassa?
Koska rakastaa Jumalaa ja tarvitsee rakastaa lähimmäistä niin kuin itseä, -
hänelle tulisi osoittaa Jumalan rakkautta, -
ja se on Herramme ja Vapahtajamme Jeesus Kristus.
Miten me pystymme siihen, jos henkilö, joka asuu Amerikassa, -
Afrikassa, Euroopassa tai Aasiassa -
ymmärtää asiat niin eri tavalla, että todellisuutemme eivät kohtaa?
Ihmiset näkevät asiat koulutusjärjestelmän, -
oikeusjärjestelmän, ympäristön ja elämänkokemusten pohjalta.
Mistä löytyy yhteisymmärrys, -
kun ainoa ankkuri on Jumalan Sana?
Tuo on tosi tärkeää, mitä sanoit siitä, -
että Jumalan Sana on ankkuri, -
jonka tulisi ohjata meitä kaikessa.
Nykyään on helppo tulla katkeraksi, vihaiseksi, -
surulliseksi ja ahdistuneeksi.
Näen tätä kaikkialla. Nykyään en enää edes tunnista joitain kristittyjä, -
jotka olen tuntenut vuosikausia. Heistä on tullut niin kylmäsydämisiä.
He eivät oikeastaan vietä aikaa Herran kanssa -
vaan YouTubessa katsoen videoita, jotka saavat heidät vain vihaisiksi.
Hämmästelen sitä. Ihminen voi tuntea Herran, -
mutta aika, jonka viettää Hänen kanssaan, -
verrattuna aikaan, jonka viettää maailmassa, -
määrittää täysin, millainen ihminen, myös uskova on.
Näen sitä kaikkialla. Ihmiset kohottavat vääriä lippuja -
ja käyvät vääriä taisteluja.
He ovat täynnä kiukkua ja vihaa.
Sitä on todella surullista katsella.
Saatana ei halua mitään muuta niin paljon -
kuin sitä, että laitamme rauhan evankeliumin viimeiselle sijalle -
ja käymme ensin kaikkia muita taistelujamme.
Mutta meille, niin kuin juuri äsken puhuimme, -
ainoa tapa lähestyä tätä maailmaa -
on Jumalan rakkaudella.
Hänen työllään, rauhalla, joka viimein on ihmisen ja Jumalan välillä -
Kristuksen lunastustyön ansiosta. Meillä on rauha. Hän on rauhamme.
Jumala on puolellamme nyt. Hän ei ole meitä vastaan.
Se on ratkaisevaa.
Jeesus tuli, Raamattu sanoo, ja puhuimme siitä sarjassa aiemmin.
Paavali seisoi Ateenan keskustassa ja sanoi ateenalaisille: -
Jumala oli valmis jättämään huomiotta menneisyyden metkunne, -
ja nyt Hän käskee kaikkien kaikkialla tekemään parannuksen.
Puhuimme edellisessä jaksossa siitä, -
että on tärkeää kalibroida uudelleen ajatustapamme -
näinä pahoina päivinä.
Kun joku viittaa Jumalan Sanaan, -
velvollisuutemme on haastaa.
Haastaa Sana ja se, mitä henkilö sanoo, -
sukeltamalla Jumalan Sanaan -
ja tunnistamalla Jumalan Henki Pyhän Hengen johdatuksessa, -
tunnistamalla, mitä Herra sanoo ja onko puhella perustetta.
Tällä hetkellä maailmassa on tosiaankin paljon vihaa ja ahdistusta.
Ihmiset ovat kyllästyneitä. Minä olen kyllästynyt -
koronaan ja sen vaikutuksiin, -
haasteisiin ja jännitteisiin, joita korona on aiheuttanut -
Israelin valtiolle, ja niiden seurauksiin yhteiskunnan sisälle, -
matkustusrajoituksiin.
Ne aiheuttavat ihmisissä valtavaa turhautumista.
Miten pystymme pääsemään eroon siitä?
Mitä Herra mielestäsi sanoo Sanansa kautta -
tällaisista ajoista?
Me kaikki, myös katsojat, veljet ja sisaret maailmassa, -
katsomme tilannetta ja sanomme: "Se, mitä minä koen, -
missä maassa sitten olenkin, -
kokemukseni on maasidonnainen."
Mutta meitä kaikkia yhdistää yksi asia, -
ja se on tauti, joka aiheuttaa tuhoa ja jännitteitä, -
jotka voivat puhjeta maailman- laajuiseksi aseelliseksi konfliktiksi.
Ennen kaikkea neuvon ihmisiä nyt jos koskaan -
tuntemaan Sanaa ja olemaan Sanassa niin paljon kuin suinkin, -
jos he haluavat rauhaa, voimaa, rohkaisua ja toivoa.
Me emme kuulu tänne alkuaankaan. Olemme taivaan kansalaisia.
Jos meillä on sellaisia odotuksia, että maailma on ihana paikka, -
niin kuin lauluissa, kuten "Wonderful World", lauletaan, -
että tämän parempaa ei olekaan, tämä maailma ei ole hyvä paikka.
Maailma on täynnä syntiä ja kapinahenkeä.
Maailma valmistautuu kovaa tahtia antikristuksen nousuun.
Tämä on maailma, joka torjuu Jumalan. Olemme nähneet sen.
Raamattu kertoo ja Jumala varoittaa siitä. Se vain pahenee.
Juuri siksi me lähdemme täältä.
Olemme maailmassa mutta emme maailmasta.
Kansalaisuutemme on taivaallinen.
Ja meidän täytyy myös panna kaikki oikeisiin mittasuhteisiin.
Ajattelepa sellaisia maita, -
joissa on oikeasti vainoja.
Ajattelepa maita, joissa todella vallitsee taloudellinen kurjuus.
Ihmiset viettänevät enemmän aikaa Netflixissä nyt kuin koskaan aiemmin.
Suurin osa läntisestä maailmasta on vihainen siitä, että vapaudet on viety.
Entäpä maat, joissa ei alkuaankaan ole vapautta?
Ja mitä jos mietittäisiin, -
miten maailma kärsi 1900-luvulla?
Asiat asettuvat oikeisiin mittasuhteisiin, -
kun ymmärtää, mitä on koettu ennen -
ja että tämä ei ole pahinta, mitä on tapahtunut. Toki, -
olemme tottuneet mukavuuteen, ja moni asia on helpottunut, -
ja yhtäkkiä otettiin takapakkia, eikä olekaan enää yhtä helppoa.
Mutta tahdon muistuttaa kaikkia, ettei tämä ole meille maailmanloppu.
Koronapandemia on luultavasti ohi.
Pandemia ei yleensä kestä kolmea vuotta kauempaa.
Kysymys onkin, millaisia olemme, kun se on ohi.
Onko seurakunta yhtä tärkeä, vahva ja elävä kuin ennen koronaa?
Vai onko seurakunta koronan jälkeen täysin palasina -
kasvavan vihan ja syvenevän eripuran takia?
Se on pelkoni. Maailmasta ei ikinä tule parempaa paikkaa. Ei ikinä.
Jumala tulee tuomitsemaan maailman, ja tuomio on vakava.
Me emme ole silloin enää täällä, -
mutta siihen asti, tehtävämme on asuttaa maa, -
toimittaa Isän asioita ja jakaa vanhurskautta.
Ei liittyä anarkisteihin ja polttaa puolta kaupunkia, -
vaan antaa maailmalle evankeliumi.
Ihmiset ovat vailla toivoa enemmän kuin koskaan, enkä puhu uskovista.
Ei ole mitään, mikä rohkaisisi. Meillä on toivo.
Paavali kirjoitti tessalonikalaisille ja kysyi: "Miksi käyttäydytte, -
niin kuin ne, joilla ei ole toivoa? Teillä on toivo."
Teillä on ylösnousemustoivo. Teillä on toivo ylöstempauksesta.
Teillä on jo rauha Jumalan kanssa ja sitä myötä toivo.
Teitä vastaan taottu ase on tehoton.
Teillä on toivo, että olette Hengestä ja Pojassa. Tunnette Herran.
Maailmalla ei ole niitä.
Miksi olemme yhtä alamaissa kuin maailma?
Olemme yhtä neuvottomia ja vailla toivoa niin kuin kaikki muutkin.
Miksemme soveltaisi Jer. 17:ää?
Siinä kerrotaan, mikä uskovan ihmisen tulisi itse asiassa olla.
Jer. 17:ssa sanotaan, että hänen tulisi olla kuin veden partaalle istutettu puu.
Vaikka olisi helle tai kuivuutta, se kantaa hedelmää.
Tämä on todistuksemme.
Maailmaan vaikuttaa sää: sade ja pouta.
Kun sinut on istutettu Jumalan Sanan veden äärelle, kannat aina hedelmää.
Ja sen pitäisi näkyä meistä.
Aamen ja aamen.
Luetaanpa se Jeremian kohta, Jer. 17.
Mielestäni on hyvä syventyä Sanaan, jota me tuomme esiin -
ja joka tukee sitä, mitä sanoit.
Mutta aloitetaan ensin Psalmista 23.
Sitä ei mielestäni lueta ja korosteta tarpeeksi.
Se nousi sydämelleni, kun puhuit.
Aloitan hepreaksi. Lue sinä sitten englanniksi.
"Daavidin virsi. Herra on minun paimeneni, ei minulta mitään puutu.
Viheriäisille niityille hän vie minut lepäämään; -
virvoittavien vetten tykö hän minut johdattaa.
Hän virvoittaa minun sieluni.
Hän ohjaa minut oikealle tielle nimensä tähden.
Vaikka minä vaeltaisin pimeässä laaksossa, -
en minä pelkäisi mitään pahaa, sillä sinä olet minun kanssani; -
sinun vitsasi ja sauvasi minua lohduttavat.
Sinä valmistat minulle pöydän minun vihollisteni silmien eteen.
Sinä voitelet minun pääni öljyllä; minun maljani on ylitsevuotavainen.
Sula hyvyys ja laupeus seuraavat minua kaiken elinaikani; -
ja minä saan asua Herran huoneessa päivieni loppuun asti."
"Herra on minun paimeneni, ei minulta mitään puutu.
Viheriäisille niityille hän vie minut lepäämään; -
virvoittavien vetten tykö hän minut johdattaa.
Hän virvoittaa minun sieluni.
Hän ohjaa minut oikealle tielle nimensä tähden.
Vaikka minä vaeltaisin pimeässä laaksossa, -
en minä pelkäisi mitään pahaa, sillä sinä olet minun kanssani; -
sinun vitsasi ja sauvasi minua lohduttavat.
Sinä valmistat minulle pöydän minun vihollisteni silmien eteen.
Sinä voitelet minun pääni öljyllä; minun maljani on ylitsevuotavainen.
Sula hyvyys ja laupeus seuraavat minua kaiken elinaikani; -
ja minä saan asua Herran huoneessa päivieni loppuun asti."
David kirjoitti tämän yhdellä elämänsä synkimmistä hetkistä.
Hän oli vainottu kuningas. Oma poika oli kääntynyt häntä vastaan.
Hänet nimitettiin kuninkaaksi kauan ennen kuin hän oli kuningas.
Hän tiesi, että hänestä tulee kuningas.
Hän oli sillä paikalla... Hän oli ristikehikossa...
Tähtäimessä. - Niin. Saul halusi tappaa hänet.
Aina kun he kohtasivat, Saul halusi tappaa hänet. Siispä ajattelen, -
kun tämä kaikki tiedetään, silti Daavid sanoo: -
Hän vie minut, Hän johdattaa, Hän virvoittaa, -
Sinä valmistat pöydän, Sinun vitsasi, Sinä olet kanssani.
Kun Jumala on elämän keskipiste, niin sula hyvyys ja laupeus -
seuraavat kaiken elinajan.
Daavid ei suostunut tuijottamaan olosuhteita -
vaan nousi niiden yläpuolelle Jumalan Sanan ja Jumalan luonteen avulla -
ja varmuudessa, joka hänellä oli -
siitä syystä, että Jumala on hänen kanssaan. Ihmeellistä!
Mennäänpä saman tien Jer. 17:5―18:aan.
Aivan. Siinä voi nähdä selvästi... Itse asiassa -
voidaan aloittaa jakeesta 5, mutta jakeesta 7 eteenpäin -
kerrotaan siunauksesta niille, jotka seuraavat Herraa.
Mutta voin lukea jakeesta 5.
"Näin sanoo Herra: Kirottu on se mies, joka turvaa ihmisiin -
ja tekee lihan käsivarreksensa ja jonka sydän luopuu Herrasta.
Hän jää alastomaksi arolle eikä näe mitään onnea tulevan; -
hän asuu poudan polttamissa paikoissa erämaassa, -
asumattomassa suolamaassa."
Nyt tulee huipentuma: -
"Siunattu on se mies, joka turvaa Herraan, -
jonka turvana Herra on.
Hän on kuin veden partaalle istutettu puu, -
joka ojentaa juurensa puron puoleen; helteen tuloa se ei peljästy, -
vaan sen lehvä on vihanta, ei poutavuonnakaan sillä ole huolta, -
eikä se herkeä hedelmää tekemästä."
Joten näethän, Jonathan.
Kyse on sydämestä. Jakeessa 9 sanotaan: -
"Petollinen on sydän ylitse kaiken ja pahanilkinen; kuka taitaa sen tuntea?"
Tästä syystä tarvitsemme ja saamme uuden sydämen ja hengen.
"Luo minuun uusi sydän."
Ihmisen sydän on petollinen.
Uskotaan Herraan ja pannaan turvamme Herraan eikä ihmiseen.
Olen huomannut, että aina vain enemmän kristittyjä -
hurahtaa sekulaariin konservatismiin.
He seuraavat ihmistä enemmän kuin Jumalaa.
Jotkut, joita seurataan, ovat karkeita, sensaatiohakuisia, machoilevia.
Heissä ei ole mitään Jumalasta.
He vain edustavat jotain patrioottista, nationalistista kantaa -
tai antavat kanavan mielipiteille, jotka eivät pääse ääneen valtamediassa.
Mutta onko se sitä, mitä haluamme seurata ja keitä me olemme?
Vaikka olisimmekin konservatiiveja, -
konservatiivisia minkä puolesta? Jumalan Sanan puolesta.
Luotamme Herraan emmekä ihmiseen.
Taistelemme evankeliumin puolesta emmekä muiden vapauksien puolesta.
Raamattu kertoo, että vapaudet viedään.
Miksi taistella jonkin puolesta, joka on jo menetetty?
Raamattu sanoo, että niin tulee käymään.
Miksi roikumme epätoivoisesti asioissa, joilla ei ole merkitystä, -
emmekä taistele sydämen puolesta?
Sydän on petollinen. Ihmisten tarvitsee tietää sydämen asiat.
He tarvitsevat Pyhää Henkeä. He eivät pysty, elleivät he usko -
Jeesuksen täytettyyn ristintyöhön.
Niinpä minulla on huoli monista kristityistä viimeisinä päivinä.
Se voi johtua koronasta -
tai yhtiöiden ja konsernien tyranniasta, -
sillä me näemme globalisaatiota kaikkialla.
Olen ensimmäinen, joka uskoo globalisaation, -
maailman yhtenäishallinnon, -uskonnon ja -talouden nousuun -
sekä antikristuksen valmistautumiseen.
Tiedän sen kaiken, mutta en sano: "Ei ikinä!"
Sellainen tulee. Raamattu sanoo niin.
Jumala ei kirjoittanut sitä, jotta voisi spekuloida, tapahtuvatko ne.
Hän kirjoitti sen, minkä Hän oli jo nähnyt tapahtuvan.
Tärkeää on ihmisten tilanne, kun nämä asiat tapahtuvat.
Meidän pitää antaa heille Jeesuksen toivo, -
eikä nousta vihaisina kaduille ja polttaa puolta kaupunkia -
vapauksien puolesta.
Se, jolla on Poika, on todellisesti vapaa.
Tällaista todellista vapautta ihmiset tarvitsevat.
Ohjelma-aikaa on jäljellä vielä noin 1 minuutti 20 sekuntia.
Tahtoisin koskettaa vielä yhtä aihetta. Voisitko vastata yhdellä virkkeellä?
Mikä on ollut tässä kuussa sinulle rohkaisevin näkökulma, -
josta voimme mielestäsi ammentaa -
ja jonka Herra on antanut meille rohkaisuksi?
Kaikki, mitä näemme ympärillämme, kaikki geopoliittiset tapahtumat, -
vahvistaa sitä ajatusta, -
että olemme lähempänä Herran tulemusta kuin olisimme luulleetkaan.
Se rohkaisee minua. "Etsikää sitä, mikä on ylhäällä", Raamattu sanoo.
Jer. 17:ssä sanotaan: "Mutta minä en ole vetäytynyt pois -
olemasta paimenena, sinua seuraamasta [...]
Mitä minun huuliltani on lähtenyt, se on sinun kasvojesi edessä.
Älä tule minulle peljätykseksi, -
sinä, minun turvani onnettomuuden päivänä.
Joutukoot häpeään ne, jotka minua vainoavat, -
mutta älä anna minun häpeään tulla; peljästykööt he, -
mutta älä anna minun peljästyä.
Tuota heille onnettomuuden päivä ja tuhoa heidät kaksinkertaisella tuholla."
Lopuksikin ainoa tosi Jumala on meidän Isämme, -
ja Hän rakastaa lapsiaan. Siitä voimme ammentaa toivoa.
Amir, kiitos, että olit mukana lähetyksessä. - Kiitos.
Kiitos myös katsojille. Jumala siunatkoon ja rohkaiskoon.
Mitä ikinä ympärillämme tapahtuukin, keskity Häneen.
Siunausta! Shalom! Ensi kertaan.
Suomennos: Marianne Tenetz