AJAVAATLEJAD Amir Tsarfati ja Jonathan Hessen
Shalom ja tere tulemast saatesse Ajavaatlejad!
Olen Jonathan Hessen. Galileast Põhja-Iisraelis ühineb meiega
sõber ja vend Kristuses Amir Tsarfati. Kuidas läheb?
Hästi, tänan küsimast. Shalom!
Olen veidi väsinud, sest naasin just teenistusreisilt Euroopas,
kuid ometi elevil, et saan siin olla. Sellest tuleb hea saade.
Kindlasti. Käisid Itaalias.
Sealt reisisid Rumeeniasse.
Kohtusid vendade-õdedega telekanalist Alfa ja Oomega.
Kuidas seal oli?
Ja lühidalt - Mida Issand su reisi ajal tegi?
Euroopa vaimne olukord on hetkel väga kurb.
Kuid võime näha,
et jäänusel, Jumala rahval, on nälg minna sügavamale.
Nad tahavad väga Iisraeli kohta rohkem teada.
Nad mõistavad, et meedia, sekulaarne meedia...
Ma ei mõtle TV7-t,
sest TV7 on selge ja palju usaldusväärsema info ankur.
Kõik ülejäänu on väga kallutatud ja Iisraeli-vastane.
Esinesin Milaanos ja Sitsiilias. Seejärel sõitsin Rumeeniasse,
kus on telekanal Alfa ja Omega.
Rääkisin Biserica Pentecostala Elim koguduses,
mis on oma piirkonna suurim kirik.
See oli võimas. Igal koosolekul oli tuhandeid inimesi.
Samal ajal oli õigeusklike nelipüha.
Koguduses toimus kahepäevane festival.
Festivalidel oli palju rahvast. Issand õnnistas väga.
Nüüd on hea olla taas pere juures ja teiega.
Tore, et oled taas siin.
Jumalal on Rumeenia jaoks veel palju asju varuks.
Riigi olukord on veidi kurb.
Rumeenia on väga rikas maa.
Neil on rohkesti inimressursse ja loodusvaru.
See oli üks Rooma riigi aardeid.
Seal leidub kulda ja teisi väärismetalle ning ka gaasi.
Aga üks masendavamaid asju,
väljaspool vaimset taset on see,
et teised riigid, välisinvestorid ja muud sarnased röövivad seda.
Lisaks on kõlanud väiteid,
et riigiametites on palju korruptsiooni ja väljakutseid.
Rumeenia vajab meie palveid.
Aga meie teemaks on täna muidugi Iisrael, Jumala Sõna
ja aktuaalsed sündmused.
See kuu on olnud väljakutseterohke.
Juuni oli tormiline,
kui leebelt väljendada.
Iisraeli ja Gaza vahel on olnud palju pingeid.
Need lahvatasid kohati lõkkele ja seejärel olukord rahunes.
Egiptus püüab vahendada püsivat vaherahu.
Vaatame ka põhja ja ida poole.
Iraani Islamivabariigis on uus juht.
Ta on kõigi väitel isik,
kes on Iraani ülemjuhi ajatolla Ali Khamenei järeltulija.
See on muidugi ajatolla Ebrahim Raisi.
Tahaksin kuulda sinu nägemust vaimsest perspektiivist.
Liiguvad kuuldused,
et temast peaks saama järgmine ülemjuht
ja esmalt praeguse ülemjuhi peanõunik.
Kui rääkida Iraanist,
tuleb alati meeles pidada, et iraanlased on suurepärane rahvas.
Enamik neist armastab Iisraeli.
Kuid ajatollad võtsid nad 1979. a pantvangi.
Sellest peale on see riik riigis.
Nad rajasid väga kavalalt
olemasolevate relva- ja politseijõudude kõrvale
oma Revolutsioonikaardi.
Iraani poliitilisel kaardil on kaks leeri -
konservatiivsed, karmi liini esindajad,
ja need, kes suhtuvad eelmistest avatumalt läände
ja mingisugusesse leppimisse Läänega.
Kumbki grupp pole sõbralik Iisraeli ega Lääne suhtes,
kuid üks neist mõtleb mõistlikult, teine mitte.
Viimastel valimistel võitsid karmi liini esindajad.
Khamenei sai riigi etteotsa oma mehe.
Nüüd määravad Iraanis tooni
karmi suuna võim, valitsus ja poliitika.
See pole halb uudis üksnes meile, vaid ka Iraani rahvale.
Kui eksisteeris mingi lootuskiir olukorra paranemise suhtes,
siis seda ei juhtu.
See "timukas", kes on hukanud tuhandeid inimesi, on nüüd president.
Raisi pärineb madalamalt tasemelt.
Ma ei tea, kas teda võib ajatollaks nimetada.
Tal on must, mitte valge turban.
Talle anti võimalus
juhtida edukat ja võimsat majandusinstitutsiooni.
Seejärel siirdus ta kohtusüsteemi kõige ülevaatajaks.
Nüüd antakse talle ülim võim,
mis viib kunagi Iraani konflikti ja kokkupõrkeni Iisraeliga.
Ma ei näe, et Iraan alustaks konflikti Ameerikaga,
sest Ameerika näib andvat kõik, mida Iraan tahab.
Iisraelis kõlab teise tooniga kellahelin.
Kui rääkida Piibli prohveteeringutest,
sobib karmi liini esindajate võit minu meelest hästi stsenaariumiga,
mille järgi meie ja Iraani vahel puhkeb peagi konflikt
suurema sõja osana.
Iraan ei muutu Iisraeli suhtes sõbralikumaks
ega ka varasemast rohkem...
mingisuguseks...
Kuidas seda nüüd öelda? Vähem äärmuslikuks jõuks Lähis-Idas.
Raisi tegi oma suuna selgeks oma esimeses kõnes.
Asjad liiguvad halvemas suunas. Saame seda näha.
Iraanil on kombitsad Süürias,
Liibanonis, Gazas, Jeemenis ja Iraagis.
Iisrael ja kogu maailm saavad seda tundma.
Ka saudid tunnevad seda nüüd.
Näeme samuti,
et nad teevad suuri manöövreid hetkel ka Jeemenis.
Kuid meie lunastus on lähedal.
Iraani president pole hea uudis kellegi jaoks.
Täpselt. Ta sai hüüdnimeks "timukas"
1988. a kohtuprotsesside ajal.
Ta kuulus nelja-liikmelisse paneeli,
kui veel noor usuõpetlane ja kohtunik oli.
Kui ma ei eksi, oli ta Isfahani aseprokurör.
Hiljem sai temast Teherani peaprokuröri asetäitja
ja seejärel peaprokurör. Kõik need ametid olid Islaminõukogus.
1988. a mõistis ta 4-liikmelisse paneeli kuuludes
poomissurma vähemalt 30 000 iraanlast.
See näitab ülevaatlikult,
kui palju tema kätel, suus ja keelel verd on.
Lisaks on ta abielus
Isfahani linna muessiini ehk palvelekutsuja tütrega.
Too muessin on suurajatolla kõrgemal tasemel
ja tal on palju järgijaid.
Raisil on seega tugevad sidemed Iraani karmi liini leeridega.
Kui kuulata tema varasemate aastate sõnavõtte
ja vaadata, kuidas ta ametisse nimetati...
Kuid iraanlased ei hääletanud teda.
Ütleme seda otse.
Iraani vaimne juht anus nädalaid, et iraanlased valima tuleksid.
Nad ei hääletanud.
Juhid näitasid videoid väidetavatest pikkadest valimisjärjekordadest.
Hiljem selgus, et need olid restoranijärjekorrad.
See oli suur pettus.
Parlament ja usunõukogu kinnitasid tulemuse,
kuid nende valimiste tulemus oli kaugel rahva tahtest.
See oli ülemjuhi tahe. See on antud režiimi puhul otsustav.
Ja on tähtis selgitada,
et Iraani presidendil pole täidesaatvat võimu.
Ta on lihtsalt ülemjuhi nõunik
ja esindaja riiklikul tasemel rahvusvahelises üldsuses
ja kodumaal.
Tal pole samasugust võimu nagu USA presidendil,
Iisraeli peaministril või Saksamaa liidukantsleril.
Iraanis on presidendi roll ülimalt unikaalne.
Seal töötab valitsus ülemjuhi nõuandjana.
Iraani Islamivabariik on järeleandmatu.
See sai selgeks pressikonverentsil Teheranis
Raisi esimeses rahvusvahelisele üldsusele suunatud kõnes.
Oma kõnes rõhutas ta,
et Iraani regionaalne poliitika,
Iraani tuumaprogramm, ballistiliste rakettide programm
ja kogu raketiprogramm ei kuulu läbirääkimistele.
Nii signaliseeris ta USA-le ja Euroopale,
et Iraan ei kavatse pidada nendega läbirääkimisi
JCPOA ehk ühise tegevusplaani pikendamise ja tugevdamise teemal.
See on 2015. a tuumaleppe teine nimi.
Tundub, et nad tahavad varasemast kinnismõttelisemalt
saada Viinis toimuvatel kaudsetel kõnelustel
lepingust vahendeid.
Seal on algamas seitsmes, planeerimata voor.
Selle käigus loodavad nad kokkuleppe sündimist,
vastastikust lepingukohuste juurde naasmist
ja et Iraani rahakohvreisse hakkaks taas vahendeid voolama.
Vastutasuks lubaks Iraan rahvusvahelisel üldsusel
ehk P5+1 maadel oma tuumaprogrammi kärpida.
Kuid praegune olukord
on 2015. aastaga võrreldes erinev.
Näib, et Iraan püüab järelejätmatult laiendada ja jätkata oma tegevust
erinevates Lähis-Ida sektorites,
et Süürias ja Liibanonis üha rohkem kanda kinnitada.
Iisraeli luure nimetab neid piirkondi hetkel
Iraani pikendusteks.
Need pole enam Liibanon või Süüria.
Need on Iraani pikendused.
Kuuleme aeg-ajalt õhurünnakutest Süürias
ja kajastame neid.
Iga õhurünnaku kohta
mõne Süüria sihtmärgi pihta
on kolm teist sarnast operatsiooni erinevatel põhjustel katkestatud.
Põhjuseks võib olla see,
et operatsioon on Iisraeli pilootidele liiga ohtlik
või lahinguväljal toimub muutusi,
nii et luureanalüüse ja plaane tuleb muuta.
Kuidas näed Piibli põhjal seda,
et Iisrael vaatab hetkel põhja
ja näeb ainult Iraani, Iraani ja Iraani.
Ta ei näe Liibanoni ega Süüriat.
Täpselt nii asi ongi.
Iraani kombitsad Liibanonis, Süürias, Iraagis ja Jeemenis
halvavad neid riike.
Süüriat suveräänse riigina enam ei eksisteeri.
Liibanon on meie silme all kokku varisemas.
Ta ei suuda end iseseisvalt enam püsti hoida.
Näeme, mis toimub Jeemenis ja Iraagis.
Seepärast neid riike
Hesekieli 38. peatüki suure sõja kontekstis ei mainita.
Neid ei mainita just sel põhjusel. Nad pole enam iseseisvad riigid,
mis ohustaksid Iisraeli eksistentsi.
Seal mainitakse Türgit, Iraani ja Venemaad,
ning nende kahte käepikendust - Liibüat ja Sudaani. Ongi kõik.
Teine lugu on aga psalmiga 83.
Seal räägitakse Iseseisvussõjast.
Toona ründasid Iisraeli Liibanon, Süüria, Jordaania, Iraak ja Egiptus.
Need on psalmis 83 selgelt mainitud.
Nüüd elame aga teistsuguses maailmas.
Maad, mida mainisid, mida Iraan kontrollib,
pole enam iseseisvad riigid.
Seetõttu on see Pärsiast rääkides nii. Pärsia domineerib neid.
Liibanoni ei mainita ega ka Süüriat.
Teame, et kõigis regionaalsetes sõdades
oleksid Liibanon ja Süüria esirinnas
osalemas araabia koalitsioonis, kuid enam mitte.
Tean, et muretseme Hezbollah' pärast,
kuid Hezbollah on praegu nõrgem kui kunagi varem.
Muidugi on tal kümneid tuhandeid rakette,
kuid ta ei saa lubada endale järgnevat sõda,
kui ta need Iisraeli tulistaks.
Sama käib ka Gaza kohta.
Nad teeksid vea. Nad mõistavad seda nüüd,
kui tolm on maha langenud,
ja Egiptusest, Qatarist ega mujalt pole kopikatki saabunud.
Samuti mõistavad nad, et reeglid on muutunud.
Iisrael ei naase enam varasema olukorra juurde.
Ootame, et nad tagastaksid Iisraeli sõdurite säilmed
ja kahe kadunud Iisraellase surnukehad.
Täpselt. Räägid kahest piiril kadunud tsiviilelanikust.
Reeglid on muutunud.
Täpselt. Kuid sellele vaatamata
teame vaimses mõttes,
et kõiki sündmusi ei saa loogiliselt selgitada.
Vähemalt mitte meie silmis.
Need pole loogilised konflikti eri poolte perspektiivist.
Lisaks eksisteerib alati valearvestuse võimalus.
Aga näeme Liibanoni ja Süüriat
Iraani kombitsatena, nagu varem öeldud,
vähemalt strateegilisel, geo- strateegilisel ja taktikalisel tasandil.
Isegi Liibanoni ekspresident
nimetas Hezbollah't Iraani brigaadiks Liibanonis,
Iraani armeeks Liibanonis.
Iraan on istutanud Hashd al-Shaabi ja selle osi.
Hiljem lennutati need Süüriasse.
Iraan on toonud Süüriasse ka afgaanide ja pakistanlaste brigaadid.
Need kõik aitavad Iraanil Süürias kanda kinnitada.
Ja USA näeb muidugi,
et Venemaa püüab saada Süürias soojaveebaasi,
uskumatu sihiga Aafrikasse tungida.
Selles pusles osaleb ka Türgi,
kes tahab säilitada territoriaalset koridori
nii Süürias kui Iraagis,
ning puhvertsooni rühmituste vastu, mida peab terroriorganisatsioonideks.
Lisaks õigustab ta oma ekspansiooni lõunasse.
Seda ei rõhutata piisavalt,
et Türgi peab sõda PKK,
Hashd al-Shaabi ja teiste PKKd aitavate rühmituste vastu
Loode-Iraagis.
Kuid keskendume Liibanonile.
Vaatame Hesekieli 31:15.
"Nõnda ütleb Issand Jumal:
Päeval, kui ta astus alla surmavalda, korraldasin ma leinamise;
ma katsin tema pärast põhjavee ja hoidsin tagasi tema jõed,
suured veed peeti kinni;
ma tegin tema pärast Liibanoni mustaks
ja tema pärast närbusid kõik metsapuud."
Millele see kirjakoht viitab?
Mis kontekstiga siin tegemist on?
Jeremija, Jesaja ja Hesekiel mainivad Liibanoni mitmeid kordi.
Liibanonist räägitakse mitmetel tasanditel.
Ja muidugi räägib enamik neist Liibanoni hiilgusest.
Lisaks ei tohi unustada, et 1920. a alguses ja keskel
nimetati Liibanoni Vahemere Šveitsiks.
Beiruti nimetati Vahemere Pariisiks.
Kuid see on aeglaselt muutumas
murelikuks maaks,
mida korruptsioon sisemiselt söövitab ja alla veab.
Mida Piibel Liibanoni kohta mõista annab?
Kuidas see Iisraeli mõjutab?
Liibanoni tänane suveräänne riik
loodi alles 1940. aastail.
See sündis, kui Prantsusmaa tahtis lõiku Süüriast.
Ta tahtis luua koha,
kus kristlased, druusid ja moslemid kõrvuti võiksid elada.
Liibanon pole kunagi impeerium olnud.
Iidsetel aegadel oli seal linnriike,
nagu Tüüros või Siidon. Neil olid oma kuningad.
Tüürose kuningas oli tegelikult üks rikkamaid ja võimsamaid.
Ta pidas end isegi jumalaks.
Nii rikas oli Tüüros 2500 aasta eest.
Tema vastu on isegi prohveteeringuid, sest ta pidas end jumalaks.
Seepärast arvavad paljud, et ta on antikristus. Ei.
See oli iidne Tüürose kuningas.
Ka Hesekieli 31. peatüki alguses
räägitakse Liibanoni seedritest.
"Kelle sarnane sa oled oma suuruses? Vaata küpressi, Liibanoni seedrit..."
Siin räägitakse Egiptuse vaaraoga.
"Vaata, Assur oli seeder Liibanonis." (ingl k tõlge)
Liibanoni seedrit peetakse tugevaimaks puuks.
Kui lähed Galileas Jeesuse aegset paati vaatama,
oli see peamiselt Liibanoni seedrist.
See on tugev. See on jõu, jätkusuutlikkuse
ja vastupidavuse sümbol.
Kui loeme Liibanoni kohta, on see tihti millegi sümboliks.
See pole tingimata riik.
Sellest sai riik, kui see lõigati ära Süüriast.
Miks sa arvad, et Süüria peab Liibanoni enda omaks?
Kuna sinnani oli see Süüria osa olnud.
Usun kogu südamest, et...
Kogu piirkond oli Bilad al-Sham ehk Damaskuse maa.
Kui vaatleme Süüriat ja Liibanoni,
olid need lahutamatud, nagu ütlesidki.
Vähemalt Osmanite riigis olid need kaks erinevat haldusala.
Liibanon ja Süüria sõdisid korduvalt teineteisega osmanite ajal.
Süüria ülestõusu ajal 1920. aastail,
1926. või 1927. aastal,
kukutas sultan paša al-Atrash prantslased
ja ajas nad Süüriast Liibanoni.
Sellega seondus erinevaid vaatevinkleid.
Ja kui Jordaania või toonase Transjordaania emiir
sinna piirkonda saabus,
oli ta teel lahingusse prantslastega.
Britid hoidsid selle ilmsetel põhjustel ära.
Aga sa räägid kaasajast.
Osmanite ajal ja pärast seda on olnud iseseisuse välgatusi,
et hiljem võib piirkonnast saada suveräänne valitsus.
Kuid iidsetel aegadel oli see...
Ristirüütlid armastasid Liibanoni.
Liibanonis on palju heledanahalisi, -juukselisi ja -silmalisi,
sest kohalikud ja Euroopa ristirüütlid segunesid.
Ristiretkelased armusid Liibanoni mägedesse ja orgudesse.
See meenutas Euroopat, kuid oli rahulikum ja kaunim.
Nii nad sinna jäidki. Liibanon on muidugi Lähis-Ida osa,
kuid riigina, suveräänse riigina,
on Liibanonil raske ellu jääda,
sest see loodi kunstlikult
rikaste araabiamaade rahaga.
Nad tahtsid Liibanonist enda mänguvälja teha.
Beirut oli Lähis-Ida Pariis.
Liibanoni suusakeskused. See on kaunis maa.
Saateaega on veel alla kahe minuti.
Tahaksin lühidalt selgitada,
kas Piibli tasemel tuleks Liibanoni pidada
Iraani võimalikuks laienduseks?
Kui Hezbollah't ja Iraani rühmitusi sealt välja ei juurita,
misjuhul Liibanon pääseks Hesekieli 37.-39. peatükkide sõjast.
Kas peaksime seda võrrandit nii nägema?
Jah. Ja usun, täpselt nagu ütlesid, et kui radikaalsed islamiliikumised
Hesekieli sõja tulemusel kaovad,
tuleb kogu regiooni rahu.
See on rahu, mille toob antikristus.
See tuleb alles siis, kui radikaalne islam on kadunud.
See võimaldab kolmanda templi rajamise
Jeruusalemma Templimäele.
Seni, kui islam on tugev, vägivaldne ja üliaktiivne,
seda ei juhtu.
Me isegi ei puuduta al-Aqsat, ja nad tahavad kohe sõda.
Mis saaks, kui veel templi ehitaksime?
Usun, et kui Hezbollah
Iraani ja ajatolla kukutamise järel kokku variseb, saabub Liibanoni rahu.
Aga pärast seda rahu algab Piiblis viletsusaeg,
mille all kannatab kogu maailm.
Seepärast peame palvetama Liibanoni usklike eest,
kellel on raske
ning Liibanoni pääste ja rahu eest.
Sellega sai saateaeg läbi.
Jumala õnnistust! Oli rõõm sind kuulata
ja hetkeolukorda vaadelda.
Ajavaatlejate saade on eetris iga kuu.
Aitäh! Jumala õnnistust! - Õnnistust!
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Tõlge: Monika Jaaguri