TV7 Piiblikool
Kristlaste ühtsus- tõendus maailmale.
Tere tulemast TV7 Piiblikooli.
Elame ajas, kus on päevakohane arvamuste mitmekesisus ja kõik
näib killustuvat. Nii ka kogudus.
Piiblist loeme, et ühtsus on tähtis. Meie tänaõhtune teema on
"Kristlaste ühtsus-tõendus maailmale."
Sellest teemast õpetab meile pastor Petri Välimäki, kes töötab
Perheniemen kooli direktorina ning on mõnele teist tuttav TV-st
piibliõpetajana ja hingehoidjana.
Õpetuse järele koguneme rühmadesse arutlema ja kuna Reijo Telaranta on
Iisraeli reisil, siis juhatab meid pastor Paul Raja-aho.
Enne õpetuse juurde siirdumist palume üheskoos õnnistusi õhtuks.
Taevane Isa, Jeesuse nimes me oleme taas kokku tulnud. Issand, kui Sina
ei ava meile oma Sõna ega ava meid kuulama ja Sõna vastu võtma, siis
see õpetus jääb kasutuks. Seepärast me palume õnnistust meie õpetajale,
anna talle rääkida neid sõnu, mis tulevad Sinu südamest. Aita meid,
kuulajaid, neid sõnu vastu võtta. Jeesus, Sinu nimes palume, et
Sa õnnistaksid meie õpetust. Aamen.
Petri, palun!
Tänan. Mul on hea meel olla siin koos teiega. Eriti veel, kui tänaseks
teemaks on üks tähtsaimaid teemasid, mida leidub Piiblis.
See on teema, mida Jeesus ise palus.
Vähe on nii tähtsaid teemasid, mille eest Vabastaja ise palvetas.
Jeesuse ülempreesterlik palve on Johannese evang. 17 peatükis.
Esmalt palvetab Jeesus kõikide jüngrite eest, kellega ta koos oli.
Lõpus palvetab Ta kõigi nende eest, kes usuvad Temasse jüngrite sõna
kaudu, ehk siis kõikide usklike eest, nii sinu kui minu ja kõigi.
Kuulame, mida Jeesus palus:
"Aga ma ei palu üksnes nende eest, vaid ka nende eest, kes nende sõna
läbi hakkavad minusse uskuma, et kõik oleksid üks, nii nagu sina,
Isa, minus ja mina sinus, et nemadki oleksid meis, et maailm usuks, et
sina oled minu läkitanud. Ja mina olen andnud neile selle kirkuse,
mille sina oled andnud mulle, et nad oleksid üks,nii nagu meie oleme üks:
mina neis ja sina minus, et nad oleksid täielikult üks, nii et maailm
tunneks ära, et sina oled minu läkitanud ja et sa oled armastanud
neid, nii nagu sa oled armastanud mind. Isa, ma tahan, et ka need,
keda sa mulle oled andnud, oleksid minuga seal, kus mina olen, et nad
näeksid mu kirkust, mille sa oled andnud mulle, sest sa oled mind
armastanud enne maailma rajamist. Õige Isa, maailm ei ole sind tundnud,
aga mina tundsin sind ning need siin tunnevad, et sina oled minu
läkitanud. Ja ma olen neile andnud teada sinu nime ja annan teada seda,
et armastus, millega sina oled armastanud mind, oleks nendes
ja mina oleksin nendes."
"et armastus, millega sina oled armastanud mind, oleks nendes
ja mina oleksin nendes."
Siin Jeesus palvetab seda, et kõige aluseks on armastus-Jumala armastus.
Uue Testamendi keeles Agape. Meil on siin pilt, kus on näha armastuse
liikumissuunad Jumala ja inimeste vahel. Suuremad nooled näitavad
armastuse lähtekohta. "Jumal on armastus". Lähtekohaks on Ta ise.
Kui me saame üheks Jumalaga Jeesuse läbi, siis Ta tahab anda meile
seda armastust. "Selles on armastus- ei, mitte selles, et meie oleme
armastanud Jumalat, vaid et tema on armastanud meid ja on läkitanud
oma Poja lepitusohvriks meie pattude eest." - 1Jh 4:10.
Järgmisena on palju väiksemad nooled. Me armastame, kuna Tema on meid
enne armastanud. Kui räägime kristlaste ühtsusest, siis selle
sisuks on Jumala põhiolemuse tundmine. Jumal tahab, et see
Tema olemus- armastus ja arm kohtuks maailmaga. See juhtub, kui meis
on näha reaalselt, mitte lihtsalt sõnades, et see armastus on tõsi.
Lisaks palvetab Jeesus meie igavese pääste eest. Et me kõik
saaksime olla Taevas Tema juures.
Ta palvetab veel, et me kõik oleksime üks. Need kõik on nii
suured asjad, et peame peatuma ja mõtlema nende üle veel ja veel,
et me ei eksiks. Öeldes, et "ma palun, et nad oleksid üks", siis
palus Ta kõige selle eest 4 korda.
Mis võis olla selline asi, mida Vabastaja pidi mitu korda üha
uuesti Isa käest paluma? Ja see kõik juhtus just enne Jeesus vangistamist.
Piiblis on järgmine peatükk Jeesuse vangistamisest.
Mis on selline asi, mida ema-isa last reisile saates kõige viimasena
talle ütlevad? Kõige viimaseks jäetakse see, mis on kõige tähtsam.
Mis oli Jeesuse südames öelda kõige viimasena?
Ta palvetab mitu korda, et nad oleksid üks.
Minu meelest on see prohvetlik sõna, kuna kas võime ette kujutada
seda, et Isa ei vasta sellele?
Kui mõelda, et Isa ei vasta sellele, mida Jeesus palus mitmel korral...
Olen kindel, et enne kui tuleb lõpp, tuleb selline kristlaste ühtsus,
et, nagu öeldud, "maailm usuks".
Mõned mõtlevad, et ühtsus viitab osadusele Jumalaga ja Kristuses.
See on kindlasti nii. Teised mõtlevad, et see viitab osadusele,
mis meil on Pühas Vaimus kõigil usklikel. Ka nendel on õigus.
Kindlasti on see nii, aga sellele lisaks räägib see meie keskel
olevale ühtsusele. Jumal tahab Pühas Vaimus saada meid armastama
sellisel viisil, et see on nähtav. Isiklikult usun ja palun selle eest,
et kristlaste ühtsus tuleb nähtavaks sellisel viisil, et tuleb selline
ärkamine, mille tunnustäheks on see, et Jumala armastus, arm ja
halastus on nii reaalne, et inimesed näevad sõnadeta, et armastus on
reaalne. Kristlased armastavad üksteist. Armastus saab lihaks.
Kuidagi väga tähtis ja selge on Jeesuse õpetus, seda näitas juba
palve. Tahtmatult tekib küsimus, miks on nii palju erakondi?
Mis meid eraldab? Miks on olukord selline nagu see on? Viimasel ajal
olen olnud vestlustes, kus tundub, et lähen vastupidises suunas sellele,
mis mu seest välja kumab.
Oma isiklikus elus... Tänan Jumalat armu eest, et olen saanud viimased
20 aastat teha tööd ja teenida ja elada ühtsuses, seda koguduste-
vahelises koostöös kiriku piires, Nelipüha koguduste ühenduses, ka
kõikide vabakirikutega, metodisti kirikuga, Päästearmeega jm.
See on suur and, aga nii pole alati olnud. Enne usule tulekut mäletan,
et noorena oli mu mõtlemine vastu- pidine. Mõtlesin, et kui otsustan-
see oli selline otsuse-jutt, ei mõistnud asja sügavamat poolt.
Mõtlesin, et kui otsustan hakata usklikuks, siis see on nagu loto-
võit, kas liitun õige jõuguga. Neid punte on nii hirmus palju, kes
võib teada, milline neist on õige?
Olin seda meelt, et nad kõik on üksteise vastased.
Aga kui Jumal tegi ime, et minust sai usklik, siis kohtusin Jumala
armastusega ja armuga ja sellega, et Jeesus elab. Hakkasin asjadega
paremini tutvuma ja mõtlesin selle üle, milles on küsimus. Uurisin
Piiblit. Mind mõjutas ka see, et töötasin riigi kriisitöö komisjoni
juhataja. Kriisitöö oli ristiusu seaduste ja kohustuste ühendus.
See on ka praktikas kristliku usu vundamendiks.
Aga mitte ühegi kiriku, koguduse, ega suunaga.
Tegin kogu aeg tööd kõikidega koos. Tegin rõõmsa ja hea meelega tööd
nelipühilaste, metodistide, luterlastega jt koos.
See oli loomulik ja iseenesest selge mulle, et nii on ja teeme
koostööd. Õppisin olukorda rohkem tundma, otsisin, et mis meid eraldab.
Taipasin, et tihti ei tahtnud töökaaslased ja partnerid omavahel koos olla.
Ei rääkinud teineteisest head.
Milles on küsimus? Miks on nii? Mida see tähendab?
Mulle avanes see, et mida me vaatame? Kas seda, mida teevad
inimesed: nende töid, tegevusi, rõhuasetusi ja meetodeid, kuidas
nad elavad usku välja. Või vaatame seda, mida Jumal on teinud ja teeb.
Kui vaatame seda, mida inimesed on teinud või teevad, siis siin on...
Ühelt poolt on küsimus konkreetsetest asjadest, teiselt poolt on küsimus
rõhuasetuste erinevustes. Näiteks palve. Ühed palvetavad palju
andestust paludes, sellisel kurval toonil, rohkelt patte tunnistavalt.
Tihti on siis ka arm lähedal.
Tihti leian ennast sellest kohast. Palvetamas selliselt.
Teised palvetavad käed üles- tõstetult, kargavad, hüüavad...
Kolmandad on nagu äristiilis inimesed, räägivad asjalikul toonil,
argumenteerivad, vestlevad asjalikult Jumalaga.
Neljandatel on erinevate kohtade jaoks erinevaid vormeleid.
Oma palveskeemid tunduvad kõige paremad.
Siis on erinevus selles, mida loetakse sobivaks, mida mitte.
Mõned peavad televiisorit patuseks asjaks. Teised mitte.
Sama tantsuga. Mõne arvates ei tohi mitte mingil juhul tantsida.
Meilgi juhtus evangeelsetel päevadel, et seal tantsiti ja siis evangelist
taipas, et äkki keegi solvub, ta peatus ja ütles: "See ei ole tants,
vaid kiriklik võimlemine".
On ka teisi erinevusi, kasutatakse erinevaid lauluraamatuid. Mõnele
on enda lauluraamat ainus ja õige, kus on õiged kirikulaulud.
Neid erinevusi on mitmeid, tõin mõned näited, nii võib jätkata
veel ja veel. Kui kõnnin kogudustes ja kinnitan oma tähelepanu neile,
nendest vestleme, siis on kõigil erinevustele sama vastus.
Kui küsida, miks te nii teete, siis kõik vastavad:
"meie põhineme Piiblil".
Kõigil on erinevad tavad ja meetodid, aga kõigil on sama vastus:
"Meie põhineme Piiblil".
Minu arust on see hea, tänu Jumalale, et nad niiviisi vastavad.
Olen mures, kui nad nii ei vasta.
Kuna meie isiklik elu ja koguduse elu tuleb ehitada Piiblile.
Hea, et lähtekohad on Jumala Sõnast. Jumal pole teinud sellist ühte
ja ainsat usuelu viisi, vaid seal on ruumi mitmekesisusele, eri
rõhuasetustele. See pole patuks. Küll aga on patuks see, kui ütled,
et selle teise viis on vaenulik. See on armastuse ja Jeesuse palve
vastane. Mitmekesisus ei ole seda.
Kui nüüd see, mida olen siin teile rääkinud, oleks kogu tõelisus,
kuid see on vaid tükike suurest pildist, nii et küllalt kompleksne asi.
Kuuldavasti on üle 3000 erinevat kirikut, tunnistust. Kõigil neil
on eri reeglistik ja eri tavad.
Sügavamate küsimustega tuleb tegeleda hellalt, jälgida, mis toonil
nendest rääkida.
Seetõttu pole ma neid teemasid siiamaani maininud, vaid alles nüüd.
Näiteks küsimus ristimisest. Kas ristida lapsena, Matteuse evang.
viidates, täiskasvanuna või usklikuna Markuse evang. viidates.
Või kas kõik on lubatud armulauale, Issanda armulauda. Neist ja teistest
õpetuslikest küsimustest on tehtud tuhandeid lehekülgi teoloogiaid.
Kui tahame ehitada kristlikku ühtsust, siis tuleb neist rääkida
väga hellalt ja ettevaatlikult, kuna need on väga tähtsad asjad
neile, kes on nendele pannud rõhu- asetuse. Aga kuidagi on nii, et
need kõik eeltoodud on need asjad, mida inimesed teevad, kuidas nad
elavad usklikena. Neis on väga suur mitmekesisus, kirjusus.
Aga tänu Jumalale on olemas see pool, mis ühendab meid kõiki
kristlasi, mis on meile kõigile ühine. See on see pool, mida teeb
ja on teinud ja saab tegema Jumal. Sellele poole kuulub see, et Jumal
andis oma Poja, kuna Ta armastab meid. Jumal laskis Jeesuse tulla
siia maailma. "Sest nõnda on Jumal maailma armastanud, et ta oma
ainusündinud Poja on andnud, et ükski, kes temasse usub, ei hukkuks,
vaid et tal oleks igavene elu." See on kõigile kristlastele ühine.
Siia kuulub see, et Jeesus õpetas Jumala armastusest, pühadusest.
Jumala kuningriik tuli ainulaadsel viisil siia maailma. Ta õpetas
Jumala tahet nii sõnades kui tegudes, väga ainulaadsel viisil.
Jeesus suri ristil meie pärast, Ta on meie pattude lunastus, kogu
maailma pattude lunastus. Ta on andnud täiusliku ohvri kogu maailma
pattude lepitamiseks. Jeesus on üles tõusnud surnust. Ta on läinud
Jumala ette meie heaks. Ja on seal praegu. Jumala Püha Vaim on saadetud
siia. Püha Kolmainsus: Isa, Poeg ja Püha Vaim. See kõik on ühine
kõigile kristlastele mistahes kirikust, mistahes riigist-siin või
välismaal, igaühele. Katoliku kirikus olevad Jumala lapsed räägivad
samast asjast: Jeesuse päästetööst, Jumala armust-samadest põhiasjadest.
Ortodoksi kirikus lauldakse neist, sealsetel usklikel on sama alus.
Samuti baptistidel.
Kõikidel kristlastel on sama alus.
Mitte ainult laiuti, praegusel hetkel kõikidele Jumala lastele
üle maailma, vaid ka sügavuti. Ka ajalooliselt see ühendab kogu
kristlaskonda. See on Vanas Testamendis koht koha järel
eelnevalt prohveteeritud. Iga asi on eelnevalt Vanas Testamendis
räägitud. See on igas evangeeliumis kirjas, ka Uue Testamendi kirjades.
See on vana kiriku usutunnistuses, siis kui kirik on nähtaval kujul üks.
See on nii apostellikus kui ka Konstantinoopoli usutunnistuses,
ka Caltedoni usutunnistuses.
See usk ühendab kõiki kristlasi algaegadest tänapäevani
nii sügavuti ajalooliselt kui ka laiuti tänapäeval.
Usun, et kristlikul usul on tugevam, laiem, selgem ühine alus kui ühelgi
teisel uskkonnal või filosoofial siin maailmas.
Kõige tähtsam on see, et ühise alusega liitub igavene pääste.
Jeesusest Kristusest, Jumala Pojast, kes sai inimeseks, kes ristil
lepitas me patud, kes tõusis üles surnust, kes elab ja on Jumala
palge ees, Temale keskenduvad Piibli õpetused. Tema kohta on
öeldud Hb 7:25-"Just seepärast ta võibki päriselt päästa neid, kes
tulevad Jumala ette tema läbi". Ps 2:12-"Õndsad on kõik, kes tema
juures pelgupaika otsivad." Rm 10:13 "Sest igaüks, kes hüüab appi Issanda
nime, päästetakse." Nendel tõotustel on täiesti selge koht. See pole
jõuk oma tegemiste, tavade, reeglite ja arvamustega, vaid see on üks
ja ainus Jeesus Kristus. Tema on Jumala Poeg, kes päästab need, kes
Tema juures pelgupaika otsivad. Ef 2:8-9 "Sest teie olete armu läbi
päästetud usu kaudu-ja see ei ole teist enestest, vaid see on and
Jumalalt-, mitte tegudest, et ükski ei saaks kiidelda."
Sellega liitub kaks keskset välja- kutset: esiteks see kutsub meid
kasvama. Et see Jumala armastus, millega Ta meid kõiki armastab,
et see tuleks nähtavale. Et inimesed võiksid seda näha, kogeda, et need
tõesti armastavad üksteist. Apostel õpetab kasvamisest: esimeses kirjas
korintlastele ta räägib sellest. Ta noomib kogudust 1Kr 1:10-
"Ma kutsun teid üles, vennad, meie Issanda Jeesuse Kristuse nime pärast,
et te kõik räägiksite ühtviisi ja et teie seas ei oleks lõhesid, vaid et
te oleksite ühte liidetud samas meeles ja samas nõus. Kuid Kloe pere
mu vennad, on mulle teie kohta teatanud, et teie seas on riidu.
Ma räägin sellest, et igaüks teist ütleb: "Mina olen Pauluse poolel!"
või: "Mina olen Apollose poolel!" või: "Mina olen Keefase poolel!"
või: "Mina olen Kristuse poolel!". Kas Kristus on mitmeks jagatud?!
Kas Paulus löödi risti teie eest? Või ristiti teid Pauluse nimesse?"
Ta ei kahanda ennast, vaid ta pole nõus uute poolte asutamisega,
kuhu ta tiritakse. "Ei, ei, ei. Tema on alus. Tema löödi teie eest ristile."
Ega Martin Luther ega Niilo Yli-Vainio ega isa Ambrosius ega
Paulus ega keegi teine, vaid ainult Jeesus Kristus.
Ei mingeid leere. Kolmandas peatükis ta selgitab veel lisaks:
"Ka mina, vennad, ei võinud rääkida teile kui vaimsetele, vaid pidin
rääkima kui lihalikele, nagu väetitele lastele Kristuses. Ma jootsin teile
piima ... Kui teie seas on kiivust ja riidu-eks te siis ole lihalikud
ja eks te käitu inimlikult? Sest kui üks ütleb: "Mina olen Pauluse poolel!"
teine aga: "Mina Apollose!" ...". Ta seob selle sellega, et me sõltume
õpetajatest, see on lihalikkus. Ta ei hülga lihalikke, vaid ütleb,
et olete Jumala väikesed lapsed Kristuses.
On nii, et esmalt me peame oma poolt, suunda väga tähtsaks, see
on meie vaimne kodu, et see on ainus ja õige. Aga kui kasvame
Kristuses, siis me peame kasvama Temasse, kes on Pea. Oleme Jumala
pere liige, kuhu kuulub kogu Jumala kogudus. Uues Testamendis on ainult
üks Kristuse keha, millesse kuuluvad kõik Jeesusesse uskuvad Jumala
lapsed. Üle kõikide kirikute ja koguduste. Kasvades liha suurendab
neid barrikaade, lihalikkus kohtub eristavate seintega. Jumala Püha
Vaim kirgastab Kristust. Ta räägib meile seda, mida Jeesus on rääkinud.
Et me oleksime üks. Kui me kasvame vaimselt, siis ehitume Jeesuse
suunas ja Ta tahab, et palvetame ühtsuse eest, et me koos kuulutaksime
evangeeliumi, armu ja päästesõnumit. Me tõestame seda oma eludega ja
armastusega isekeskis. Seepärast ma kutsun igat üht meist välja, et me
ehitaksime Kristuse kogudust, mitte ei tee uut ühist kristlikku leeri
vanade keskele, vaid palvetaksime olemasolevate karjaste ja
koguduste eest. Ja üritame Jumala poolt antud tarkuses ja mõistmises
ehitada tõelist kristlikku ühtsust Tema koguduses. Meid on kutsutud
mitte lammutama, vaid ehitama. Teine väljakutse on Jeesuse
lakkamatus palves. Me näeme Tema vabastava, armastava südame
välgatust, kuna lisaks meie eest palvetamisele palvetab Ta ka
maailma eest. Ta palvetab, et maailm mõistaks ja usuks. 2Kr 5 peatükis
räägitakse sellest, mida on Jumal andnud meile kõigile kristlastele
ühiseks tegemiseks. Kogu kogudusele. 2Kr 5:19-20 "kuna see oli Jumal,
kes Kristuses lepitas maailma enesega ega arvestanud neile nende üle-
astumisi ning on pannud meisse lepitussõna. Meie oleme nüüd Kristuse
käskjalad, otsekui Jumal ise julgustaks meie kaudu. Me palume
Kristuse asemel: Andke endid lepitada Jumalaga!"
2Kr 6:1 "Aga olles kaasabilised me manitsemegi teid, et te Jumala
armu ilmaasjata vastu ei võtaks,"
Jumal on avanud kogu pääste ukse, lepitus ja pääste Jeesuses on täiuslik.
Tema kogudusele on antud ülesandeks kuulutada ja rääkida seda.
Ja see inimene, kes vastu võtab, see pääseb tõesti. Kõikides evang.
räägitakse Jeesuse misjonikäsust. See on ka Apostlite tegude alguses.
Minge ja viige see armastussõnum! Meil kõigil on üks ülesanne.
See on väga väärtuslik ülesanne, küsimus on igavesest elust, inimese
päästest. Me ei või ette kujutada, kui tähtis on arsti töö. Parimal
juhul annab ta 50 lisa-aastat elada. See on aga väga väike võrreldes
igavese eluga. Meile on antud väga tähtis armastuse ülesanne, et me
saame vahendada Jumala ehtsat armastust.
Armas sõber, palvetame siin lõpus veel koos. Palvetame, et Jumala
armastus, mida Ta meile tahab anda, et see saaks tulla ja olla me
südames. Palveta sina koos minuga. Ka sina televiisori ees. Kutsu
Jeesus oma südamesse. Kutsume Ta andma meile kõike Tema armastust.
Näiteks palveta nii: "Tänan, Taevaline Isa, et saan praegu Sulle tunnistada,
et patuse inimesena olen ma mitmel korral lammutanud, ei ole väärtustanud
õde-venda, tahan praegu tunnistada seda pattu ja palun: tule Jeesus
ja ole minu südames. Anna mulle selline arm, et ma saan tulevikus
ehitada ühtsust, saan edasi anda Sinu armastust ja evangeeliumi
nende andidega, mida Sina oled mulle andnud. Tänan, Jeesus, et
saan loota, et Sina oled meist igaühe kõrval. Aamen.
Tere tulemast kohvikusse arutlema. Meil oli huvitav õpetus Petri
Välimäkilt kristlaste ühtsusest. Minuga on siin Susanna Viitanen ja
Hannu Aronen. Tere tulemast.
Küsin teilt esiteks, et mida õpetus teis äratas?
Mind puudutas see, et Jumala armastus ja osadus Temaga, mis
väljendus õpetajas ja sõnumis, et me oleksime üks. Mis on see
Jumala õige ja tõeline lootus ja palve meie eest.
Et siin sõnum ja mees toetasid teineteist. - Jah.
Mida ütled, Hannu?
Mind puudutas alguses loetud Jeesuse palve Piiblist.
Kogu õpetus ehitus selle ümber.
Kui Petri seda luges, siis sa said vaid kuulates... Sõna elas. -Jah.
Mis oli tänases teemas tuttavlik? Hannu.
Me kõik oleme erinevad, seepärast sobib ühele üks, teisele teine
kogudus. Meil on selline rikkus, et meil on erinevaid kogudusi,
erinevaid inimesi.
Kas leidsid midagi enesele toodud näidetest?
Jah. Pean isegi tunnistama, kui räägiti eri palvemeetoditest, ise
ei kasuta ühte, vaid pigem kõiki meetodeid. See sõltub olukorrast.
Mingi tõeseeme seal kindlasti oli.
Aga Susanna?
Sama, et Kristuse keha, mida Piiblis võrreldakse ja esitatakse
tähendamissõnades. Et meil kõigil on oma koht. Tõsi, et kui inimesed
on erinevad, me ei vaataks inimesi, vaid meil on sama Jeesus. Lõpus
toodi välja hästi päästesõnum, miks me oleme siin. Rääkimaks
rõõmusõnumit Jeesusest-see on peamine.
Petri tõi sõnumi nii hästi esile. See on nii lihtne ja loomulik alus
kõigile. Miks on see nii raske?
Me oleme inimesed. Meil on raske lahkuda oma tuttavalt pinnalt,
oma mugavuspiiridest välja. Võib-olla see viitab sellele.
See on nii inimlik... -Jah. Peame parandama oma vaateid,
et võib olla teisi kogudusi, mis on samuti õiged nagu see oma.
Susanna? -Näen sama. Kui ei soovi kohtuda
erinevate inimestega teistest kogudustest, siis see on meie viga.
Ollakse oma tuttaval rajal. Kas minuga on kõik korras? Võrdleme
teineteist, kumb pääseb taeva? Mõeldakse liiga inimlikult, tuleb
meenutada, mida näeb Jeesus. Mis on Tema vaatenurk.
Küsin isikliku küsimuse: kui kaugel olete selles üksteise, oma ja teiste
koguduste kristlaste armastuses? Kas olete vabad selles?
Enda arvates olen küll, näiteks oma kodukohas on
mul on selline sillaehitaja roll. Eri kogudustest on erinevad rõhu-
asetused. Meie misjonipõllud. Rõõmusõnumi viimine on tähtis.
Hannu, kui kaugel sina oled?
Ei oska kaugust numbriliselt hinnata, aga mul on head kogemused
kristlaste ühtsusest, koguduste välistest ühistest tegemisest.
Meil kõigil on sama Jeesus.
Kas loengus oli teile midagi täiesti uut?
Milliseid küsimusi see teie jaoks esile tõstis, Hannu?
See alguses loetud kirjakoht, olen seda kindlasti varem lugenud ja
ka õpetustes sellest kuulnud, aga esimest korda mõistsin, et Jeesus
palus mitu korda, et nad oleksid üks. See oli mulle uus.
Märkan su jutust, et see oli sinu jaoks avastus. -Oli jah.
Tere tulemast, Tapani, meie vestlusse. Susanna, mida sa ütled?
Mulle jäi meelde 2 erinevat äärmust, kuidas inimene elab usku välja ja
kuidas Jumal seda teeb. Peame tähele panema, et me ei näeks inimese,
vaid Jumala viisil. See on vundament.
Kas sinule, Tapani, oli loengus midagi uut, mis jäi südamele?
Ma olen südames ikka kogenud kristlaste ühtsust. Jeesus palvetas,
et me tõeliselt üks oleksime, et see võiks minu elus tõeliseks
saada. Mäletan, kui kord palvetasin sektide pärast. Lapselikult palusin:
"Issand, räägi mulle, mida sekt tähendab?". Südames kogesin vastust:
"See on sekti liige, kes ei armasta oma vendi." Sest ajast olen püüdnud
vendi armastada. Sõltumata inimeste tegemistest. -See oli suurepärane
vastus. Arvan, et see ei tulnud minust. Ma poleks osanud nii mõelda.
Kuidas sa võtaksid kokku Petri Välimäki õpetuse?
Petri tõdes, kui Jeesus palus Isa, et see ühtsus meie ja Jumala ning
meie inimeste vahel, et see on prohveteering ja see sünnib nüüd
lõpuaegadel. Ise olen palunud ärkamise eest Soome rahvale. Olen
kogenud, et Jumala on üks tingimus: see ei toimu enne, kui oleme
üksteist leidnud üle kirikute ja koguduste piiride.
Hea vaatenurk tulevikku ja meile kõigile on mõte "Rohkem ühtsust".
Tänan vestluse eest, Susanna ja Hannu. Lõpuks, Tapani, keda me
saame kuulda järgmisel korral?
Kuuleme taas pastor Marko Huhtalat. Jätkame ühtsuse teemat. Vaatame
kogudust - Kristuse ihu. Me kõik oleme Tema omadena koguduse ihu
liikmed. Kristus on Pea.
Tänan, et olid meiega. Jätkake vestlust ka kodudes. Kui soovid
osaleda laiemas arutelugrupis, siis külasta veebilehte, mille aadress
on ekraanil. Tänan veelkord. Jumal õnnistagu su elu, andku kaitset ja
juhtimist kõiges, mida teed.
Tõlge: Merle Sibola