TV7 PIIBLIKOOL
Pere-Kasvamine ja kasvatamine Isa armastuses
Tere tulemast TV7 Piiblikooli! Meil on võimalus koos jätkata
Jumala sõnaga tutvumist. Tänane teema on: "Pere-kasvamine ja
kasvatamine Isa armastuses." Meid õpetab sel teemal Michael Hopkins.
Ta on pärit Kanadast ja on elanud Soomes juba pikemat aega. Ta
tegutseb Järvenpää kristliku kooli õpetajana. Michael on
olnud ka pastor nii Kanadas kui ka Helsingi baptistikoguduses ja
Vainia koguduses. Pärast õhtu õpetust jätkame vestlust
rühmades, sel korral asendab Reijo Telarantat meile juba
tuttavaks saanud pastor Paul Raja-Aho Järvenpääst.
Enne õpetust palume õnnistust oma taevaselt Isalt. Kallis
taevane Isa, meie vabastaja Jeesuse nimel me oleme jälle kogunenud siia.
Me palume, et sina, Püha Vaim, avad Jumala Sõna, avad meie
kõrvad kuulma ja südamed vastu võtma seda, mida Sina,
Issand, tahad meile rääkida ja õpetada. Me jääme Sinu
õnnistatud käte peale, Jeesus, anname tänu ja ülistuse Sulle kõige eest.
Michael, ole lahke.
On tore olla siin täna koos teiega. Tahan kohe alguses lugeda Piiblist
ühe kirjakoha, sest see kogu teema on seotud sellega, et Jumala Sõna
oleks alguses ja lõpus, et see oleks keskpunkt. Loodan, et võin
rääkida vahele ka oma kogemusest neid asju, mida Jumal mulle südamele
paneb. Tahan lugeda teile Gl 5:16-23 "Ma tahan öelda:
Käige Vaimus, siis te ei täida lihalikke himusid. Sest lihalik
loomus himustab Vaimu vastu ja Vaim lihaliku vastu, need on
teineteise vastased, nii et teie ei saa teha seda, mida tahaksite.
Kui aga Vaim juhib teid, siis te ei ole Seaduse all. Lihaliku loomuse
teod on ilmsed, need on: hoorus, rüvedus, kõlvatus, ebajumalateenistus,
nõidus, vaen, riid, kiivus, raevutsemine, isemeelsus, lõhed,
lahknemised, kadetsemine, purjutamised, prassimised ja
muu sarnane, mille eest ma teid hoiatan, nagu ma varemgi olen
hoiatanud, et need, kes midagi niisugust teevad, ei päri Jumala
riiki. Aga Vaimu vili on armastus, rõõm, rahu, pikk meel, lahkus,
headus, ustavus, tasadus, enesevalitsus - millegi niisuguse
vastu ei ole Seadus." Tahtsin lugeda selle kirjakohe ette kohe
alguses, sest sellel õhtul me räägime kasvatamisest ja kasvamisest
Jumala, Isa, armastuses ja ma usun, et need vaimuviljad tulevad
aina rohkem esile, kui me kasvame Vaimus. Mul on üks lause, mille
tahan ette lugeda, et hakate selle peale seda teemat ehitama.
Kasvamine ja kasvatamine Jumala armastuses on elada Kristuses,
otsides Jumala riiki nendes suhetes, millesse Issand on mind
asetanud ja tunnistades kasvu vaimuviljades. Mõndade aastate
jooksul olen ise õppinud ja Issand on rääkinud mulle palju sellest,
kui tähtis ühtsus on, kui palju mina vajan teisi kristlaseid ja kui
palju nemad vajavad mind. Usun, et kuigi minu peamine teema pole
kristlaste ja koguduse vaheline ühtsus, on see siiski teemaga
vägagi seotud. Maailmas me kasvatame oma lapsi olema
iseseisvad, saama üksi hakkama, kui väljakutsed tulevad ette. Aga
Piibel õpetab midagi muud. Piibel tahab, et me oleme rohkem sõltuvad
teineteisest, et me tegutseme koos, sest me vajame üksteist.
Individualism, mida maailm meie ette topib, Piibel tegelikult ei
õpeta seda, vaid tahab, et me kasvame kokku ja tegutseme rohkem
koos. Täna õhtul räägime ka muidugi perest, sest see on osa teemast.
Pere on koht, kus tiimitöö ja koos tegutsemine on väga tähtis. Me
vajame üksteist ja sellega seoses tahan lugeda veel ühe kirjakoha
Ef 4:15-16. Usun, et Piibel ütleb seda paremini, kui mina suudan
öelda. "Vaid et me tõtt rääkides armastuses kasvaksime kõigiti selle
sisse, kes on pea - Kristus. Temas on kogu ihu liidetud kokku ja
hoitakse koos kõigi üksteist toetavate liikmete abil, nii nagu
on iga üksikliikme ülesanne. Sel viisil saab ihu kasvujõu iseenese
ülesehitamiseks armastuses." See on hästi öeldud. Me tegutseme
koos. Esimene pealkiri, mis olen pannud, on "Kasvamine Jumala
riigis-Kristuse identiteet". Siin pildil on minu tütar Jessika. Me
oleme laeva peal, võtsime kogu perega osa koguduselaagrist
Rootsis. See oli hea kogemus, sest me nägime, kui tähtis on olla koos
teiste kristlastega, olime terve nädala seal, jagada seda armastust,
mis Jumal on meile andnud. See on mu teine tütar Rebekka. "Kasvamine
Jumala riigis-Kristuse identiteet". Usun, et kui me saame päästetud,
tuleb kahjuks kaasa ka meie minevik, paljud halvad kogemused
lapsepõlvest ja täiskasvanueast, paljud valearusaamad ning ka
asjad, mida me ise ei märka, mille suhtes me oleme pimedad. Jumal
tahab ehitada meie sees Kristuse identiteedi, õige identiteedi, et me
mõistaks, kes me oleme Jeesuses ja mida tähendab olla Jumala laps.
Roomlastele 8:28-29, seda mõistetakse tihtipeale valesti, aga ma loen selle
koha teile ette: "Ent me teame, et neile, kes Jumalat armastavad,
laseb Jumal kõik tulla heaks - neile, kes on tema kavatsuse kohaselt
kutsutud. Sest need, keda ta on ette ära tundnud, need ta on ka ette
määranud saama tema Poja näo sarnaseks, et tema oleks esmasündinu
paljude vendade seas." Tihti tuuakse ette seda, et Jumal ütleb
siin, et Ta laseb kõik tulla heaks neile, kes Teda armastavad, aga
kuidas saab Jumal pöörata isegi negatiivsed asjad meie eludes
positiivseteks? See pole tegelikult tõde. Kui miski on halb, siis on
see halb. Jumal ei saa teha halvast asjast head, see on halb. Ja
osad asjad, mida me oleme läbi elanud, tahaksime lihtsalt unustada,
sest need on halvad kogemused, neid on raske läbi käia. On raske
uskuda, et Jumal võib pöörata need heaks. Aga siin öeldakse,
mida Jumal nende kogemustega teeb: "Need, keda ta on ette ära
tundnud, need ta on ka ette määranud saama tema Poja näo
sarnaseks." See on Jumala tahe. Ta tahab muuta meid Jeesuse sarnaseks,
see on see parem asi, mida Ta tahab teha, sedasi Ta suudab muuta
meie negatiivseid kogemusi, tehes meid Jeesuse sarnasteks. See
on Jumala eesmärk. Halvad asjad ei ole Jumala saadetud ja Ta ei
salli neid, need lihtsalt juhtuvad, sest kurjus on tulnud siia maailma.
Meie väljakutse on keset neid halbu asju ja kogemusi mõista,
et Jumal tahab kasvatada meid rohkem Kristuse sarnasteks. Mida
rohkem me oleme sõltuvad Temast ja mida rohkem me sureme
iseendale, seda rohkem me saame Tema sarnasteks. See on
kasvuprotsess, millest täna räägime. Meil on lihtne mõelda, et kui me
saame päästetud on kõik minevaik ja halvad asjad kadunud. See on
teatud määral tõde, me oleme uued Jeesuses, me oleme vabad. Aga
igapäevaelus paneme tähele, et me polegi osadest asjadest vabad.
Miks ma ei koge seda vabadust igapäevaasjade juures? Miks mul
on ikka veel probleeme ja võitluseid oma elus? Kui Jumal armastab mind,
miks ma pole vaba? Sõna ütleb, et ma olen vaba. Pääste on protsess.
Kui me saame päästetud, Jumal tahab hakata kasvatama meid Kristuse
sarnasusse, see tähendab, et Ta alustab tööd meiega. Sõna tõotab,
et Ta on alustanud head tööd ja Ta viib selle lõpule. Kasvamine
tähendab seda, et me pole veel lõppu jõudnud. Me oleme protsessis.
See on tähtis mõista, kui meil tulevad ette need rasked kogemused.
Meil on Järvenpääs Healing-telk tänaval ja üks inimene peatus kord
minuga rääkima sel teemal. Ütlesin talle, et on tähtis mõista, et
kui teed pattu, sama pattu, millega sul on olnud varem raskuseid, pea
meeles, et Jumal on ka pärast seda ikka valmis vastu võtma ja
andma andeks, et sa võiksid jälle uuesti alustada, ehitada õiget
vundamenti. Olukord oleks päris lootusetu, kui oleks nii, et saame
päästetud ja tuleb ette raske olukord ning siis on kõik kadunud.
Tuleb meeles pidada, et Jumal on armuline ja Ta aitab meid edasi,
me ei ole täiuslikud, alles taevas. Meil on kaasas kohvrid minevikust
aga Jumal tahab, et me kogeme vabadust. Kõige raskem selle
juures ongi see, et me ise ei pane alati neid asju tähele. Me
oleme ahelates, kuid ei pane seda ise tähele. Üks Ameerika õpetaja
Neil Anderson ütles, et kuigi Ameerikas kaotati orjus
1. jaanuaril 1863, veel järgmisel päeval leidus orje. Miks? Sest
nad ei teadnud muud elu peale orjuse. Kui me saame päästetud,
me võime jääda teatud elualadel orjadeks, sest me ei saa aru,
et me oleme veel ahelates. Jumal tahab meid vabastada ja tahab,
et me kogeme seda vabadust. See on protsess, vaimulik kasv. Meie
pealkirjas oli sees ka "kasvatamine" ja see tähendab, et teised
inimesed aitavad meil kasvada. Me vajame teineteist, me ei suuda
kasvada ise, üksi. Paljud mõtlevad, et mul on suhe Jumalaga ja sellest
piisab, palvetan kodus ja vaatan iga päev midagi head TV7-est.
On kindlasti väga hea palvetada üksi ja vaadata jumalateenistusi
telekast, aga me vajame teineteist. Teised aitavad meil näha ennast
natuke paremini, mõistma, kus me peame kasvama. Oma pere
ees on natuke raske teeselda, perekond näeb, millised me oleme
iga päev, nad näevad meie nõrki ja tugevaid kohti. Me võime
teeselda töö juures või koguduses pühapäeviti, aga perekonna ees on
raske teeselda, sest nad näevad meid sellistena, nagu me oleme.
Kui käisin Eestis misjonireisil, õppisin eesti keeles sõna "vaim".
Sõna "vaim" lähedane soome keelne vaste on "vaimo", mis tähendab
naist (abikaasat), seega Püha Vaim on peaaegu nagu püha naine. Hästi
öeldud, sest minu naine on nagu Püha Vaim, ta on valmis näitama
mulle ette patte minu elus, loodetavasti armastuses. Jumala
Vaim tegutseb pere kaudu. Mu perekond mängis olulist rolli ka
selle jutluse valmimise juures. Head uudised leiame Rm 8:12-14.
"Niisiis, vennad, et me oleme küll võlglased, kuid mitte oma loomusele,
et peaksime loomuse järgi elama. Sest kui te oma loomuse järgi elate,
siis te surete; kui te aga Vaimu abil ihu teod suretate,
siis te elate. Sest kõik, keda iganes Jumala Vaim juhib, on Jumala lapsed."
Me pole enam orjad. Aga me jõuame selle vabaduseni protsessi kaudu.
Olen öelnud seda paljudes jutlustes, et erinevus kristlaste ja
mittekristlaste vahel on see, et me võime otsustada, kas me elame
lihas või vaimus. Sellepärast me ei saa enam öelda, et see on
lihtsalt minu iseloom, ma olengi selline. Mittekristlased võivad
öelda, et selline ma olen, kui ei meeldi, see on sinu mure. Aga
kristlastena me ei saa nii öelda, kui meie tegumoed ei vasta
Piiblile. Siis on mul tegelikult võimalik end muuta. Ma võin
otsustada ja Jumala Vaim võib aidata mul muutuda, tunda
vabadust, olla teistsugune inimene, et vaimuviljad tuleksid esile.
See pole lihtne. Seda protsessi võib nimetada ka meelte uuendamiseks.
Meelte uuendamine nõuab tööd. Roomlastele 12:2 "Ja ärge
muganduge praeguse ajaga, vaid muutuge meele uuendamise
teel, et te katsuksite läbi, mis on Jumala tahtmine, mis on
hea ja meelepärane ja täiuslik." Nii see on. Kui me kasvame Jumala
tões, me näeme ka ise selgelt, mille kallal peame veel töötama,
mida Jumal tahab meis muuta. Keegi kunagi seletas seda asja
nii: kui me polnud veel kristlased, meie sees oli arvutiprogramm,
mis töötas pidevalt, aga kui me saime päästetud, Jumal programmeeris
meid uuesti ja see programm on kooskõlas Jumala Sõnaga. Kui
valmistasin ette seda jutlust, mõtlesin, et võtmeasjad on
Jumala Sõna lugemine, kristlastega koos olemine, ülistamine ja
kummardamine. Kui teeme neid asju, Jumal saab meiega rääkida.
Mul tuli meelde üks näide oma elust, mida tahan teile jagada.
Kui kümme aastat tagasi tegutsesin pastorina, mõtlesin, et olen päris
terve ja jõudnud kaugele, polnud suuremaid probleeme. Ma polnud
uhke, vaid rahul sellega, et olen jõudnud Issandale lähedale ja
kõik on hästi. Kuigi ma pole soomlane, olin harjunud, et käin
kord nädalas saunas ja see oli minu jaoks tähtis asi. Ma istusin
siis kord saunas, naine läks juba ära ja ma olin üksi, nautisin hetke.
Siis ma kogesin, et Jumal räägib minuga saunas. Kogesin, et Ta
ütles mulle, et ma pole päris terve ja Ta tahab mind tervendada. Ma
olin imestunud. Peale sauna rääkisin oma naisega sellest ja ütlesin,
et Jumal tahab mind tervendada, aga ma ei mõista miks. See oli
kummaline lugu. Aga see läks täide. Suvel külastasin Kanadat
ja seal oli üks palveõhtu, kus palve kaudu tuli esile üks kogemus
mu lapsepõlvest, mida olin alla surunud, millega ma ei tahtnud
tegeleda. Mind kiusati lapsepõlves. Keset palvet üks naine küsis mu
käest, kas mind on kunagi kiusatud lapsepõlves. Ma olin vaikselt ja
mõtlesin ning mul tuli meelde, et mind kiusati küll. Me palvetasime
edasi ja ma nutsin väga palju, see oli väga puudutav. Jumal
rääkis minuga. Kuidas see on seotud selle protsessiga, millest
rääkisin? Ma õppisin lapsepõlves konflikte käsitlema. Kui ma olin
väike ja mind kiusati, õppisin, et parim viis on vältida konflikti,
kas joosta ära või teha midagi, et ei oleks vaja seda kohata.
Ma olin õppinud valesti ja mu mõtteviis polnud uuendatud sellel
alal. Kuigi ma olin olnud juba kaua päästetud, mul olid
teatud viisid, kuidas käsitleda konflikte. Olin lapsena nii õppinud,
sest mind ei aidatud ja ma polnud terve. Aga ma olen tänulik
Issandale, et ta näitas mulle selle asja ja ma olen jõudnud
selle asjaga juba kaugele. Ma ei ütle, et oleksin täielikult
tervenenud, aga Jumal on teinud sellega palju tööd minu elus.
See oli üks näide ja mul tuli meelde ka teine näide. Me tulime just
ühelt koosolekult, kus toimus eestpalve ja üks keskealine isik
ütles seal, et ta kardab oma ema. Ma vaatasin talle otsa ja ütlesin,
et mul on olnud samasugune kogemus. Täiskasvanuna ma kartsin oma isa.
Ma ei mõistnud miks, aga alati kui ta helistas või saatis mulle
meili, mul tekkis halb tunne ja ma kartsin. Ma ei saanud aru
miks, aga ma kartsin oma isa. Tuli selgelt välja, et mu
mõttemaailmas peab toimuma muutus. Olen märganud, et ma pole ainus,
vaid on palju inimesi, kellel on sellel alal probleeme. Jumal rääkis
mulle, millest see tuli. Selle taga oli vale, millesse olin uskunud.
See vale oli, et ma pean oma isa kartma ja tema kontrollib mu elu.
Aga tõde on see, et Jumal kontrollib minu elu, mitte mu isa,
ja ma olen vaba oma isa armastama, mitte kartma teda. Keegi mõtleb,
et pole vaja oma isa karta, võib otse rääkida ja ka natuke karmimalt.
Aga ma ei mõtle seda, vaid me oleme vabad armastama inimesi.
See on hirmu vastand. Mul on praegu väga hea suhe oma isaga.
Jumal täielikult tervendas mind sellest.
Me oleme tihti pimedad oma orjuse suhtes, kuidas võime sellest
vabaneda? Vastus on, et kui me võtame tõsiselt Jumala kutset
kasvada, oleme koguduses koos kristlastega, usaldame Ta Sõna
ja võtame seda asja tõsiselt, siis Jumal saab tegutseda meie eludes.
Kasv ja kasvatus saavad toimuda suhtes. Sellel pildil näeme, et
see paat ei liiguks edasi, kui oleks ainult üks sõudja, meeskond
peab töötama koos. Ma olen Järvenpää kristliku kooli õpetaja
ja rääkisin õpilastele hiljuti kümnest käsust, see oli üks
usuõpetuse tunni teema. Ja me märkasime, et esimesed kolm
käsku käivad Jumala-suhte kohta ja järgmised seitse käsku käsitlevad
inimeste vahelisi suhteid. Keegi võib mõelda, et see on lihtsalt
seadus. Aga see pole nii. Jumal on alati huvitunud suhetest, kõik
sõltub suhetest. Jeesus ise ütles nii, kui ta käest küsiti:"Õpetaja,
milline käsk Seaduses on suurim?" Jeesus vastas talle: "Armasta
Issandat, oma Jumalat, kogu oma südamega ja kogu oma hingega
ja kogu oma mõistusega! See ongi suurim ja esimene käsk. Teine on
selle sarnane: Armasta oma ligimest nagu iseennast! Neis kahes käsus
on koos kogu Seadus ja Prohvetid." (Mt 22:39-40)
Kui me saame päästetud, meie suhe Jumalaga taastub ja on jälle selline,
milliseks Jumal selle alguses seadis. Teine dimensioon päästes
on see, et me astume sisse kristlaste ühtsusesse, nagu
varem rääkisin. Nüüd pole enam palju aega, aga ütlen veel lühidalt,
et kirjas korintlastele 12. peatükis räägitakse sellest,
et Jeesuse ihus meil on igaühel erinevad ülesanded. Kui me kõik
tegutseme selles ihus nii, nagu Jumal meid kutsub, siis kõik
saavad õnnistatud. Meie ja kõik teised liigume edasi.
Uus testament räägib väga palju suhetest, Jeesuse õpetused
jõudsid alati suheteni välja, suhted Jumalaga ja üksteisega. Mulle
meeldib väga Gl 6:2, Paulus ütles, et see on meie seadus: "Kandke
üksteise koormaid, nõnda te täidate Kristuse seadust."
See on protsess, mille sees me oleme. Tihti meie kristlikkus ei
põhine suhetele, vaid sooritustele. Mõtleme, et kui käime koguduses ja
teeme teatud asju, siis me oleme õigel teel ja asjad liiguvad. Aga
võib-olla, et sa käid regulaarselt koosolekutel, aga sa ei kasva
vaimulikult, miks nii? Olen näinud ka Kanadas, kuidas inimesed
tulevad kell 11 koosolekule, koosolek lõppeb kell 12 ja kõik
jooksevad välja nii kiiresti kui võimalik. Aga see pole see,
mida Jumal tahab. Ta tahab, et me oleme seotud ka teineteisega,
siis me saame kasvada. Healing- telk, millest rääkisin juba varem,
seal olles oleme küsinud mööda- käijatelt, kas nad soovivad
eestpalvet. Inimene võib hakata nutma. Nad on nii tänulikult juba
ainuüksi sellepärast, et keegi hoolis neist. Keegi mõtleb, et meie eesmärk
siin elus on kaitsta iseennast, et keegi ei teeks meile haiget. Me
saame päästetud, siis hoiame kinni Jeesusest kuni Jeesus
tuleb tagasi või me saame taevasse. Aga Jumala eesmärk on, et me
oleme ehtsad siin maailmas ja Ta saab meid kasutada, me aitame
teineteist ja ka tõmbame mittekristlaseid Tema juurde.
Olen õelnud tihti ka õpilastele, et Jeesus koges kannatusi ja
meie võime ka neid kogeda. Inimesed teevad vahel haiget.
Kui me oleme ehtsad, inimesed võivad teha haiget, aga see ei
tähenda, et me peaksime vältima suhteid ja ehtsust. Pühendumine
kasvule tähendab ka pühendumist ühtsusele. Olen näinud Soomes ja
ka Kanadas, et inimesed liiguvad ühest kogudusest ja koosolekult
teise, aga nad ei seo ennast teiste kristlastega, et nad ei
peaks millegi eest vastutama. Aga me peame vastutama inimeste
eest, kui me tahame kasvada. Inimesed võivad rääkida meie ellu
ja meie võime rääkida nende ellu, see on tähtis. Õnnistus,
mis meie saame selle kaudu on suur ja meie saame ka olla
õnnistuseks, Jumal tahab kasutada meid, meil on midagi anda.
Enda sidumine teistega tähendab, et me armastame teineteist nagu
Jeesus armastab meid. Viimane asi, millest räägin on pereelu-
kasvamine ja kasvatamine. Sellel pildil on mu naine ja kõige
noorem tütar Saara. Väljas oli ilus ilm ja ta õppis õues. Vanasti
lastel polnud oma häält, suhe vanema ja lapse vahel oli
ühepoolne. Inglise keeles meil on ütlus, et laps tohib olla
nähtav, kuid mitte kuuldav. Aga lapsed on inimestena
sama tervikud, nagu täiskasvanudki. Suhe on kahepoolne. Mõlemad
pooled annavad midagi. Lõpuks räägin mõnest põhimõttest,
mida me kasutame oma peres ja see kõik kajastab seda, millest
rääkisin juba alguses. Kõik algab suhetest ja kuigi olen rääkinud
palju oma perekonnast, me kõik oleme suur perekond. Kes on
mu õed-vennad, isad? Need, kes järgivad Jeesust ja tahavad teha
Jumala tahet. Räägin mõnest asjast, mida õpetan oma lastele ja mida me
võime pidada meeles ka teineteisega suhtlemisel. Lastel on tähtis
tunda, et nad on aktsepteeritud sellistena, nagu nad on ja samuti
tunda, et nad on kaitstud vanemate poolt. See on meie kõigi jaoks
tähtis, et meid aktsepteeritakse, siis me saame kasvada. Teine
põhimõte on see, et meie jaoks on tähtis, et meie lapsed õpivad
tegema õigeid, Jumala Sõnale põhinevaid otsuseid ja valikuid.
See pole nii lihtne selles maailmas. Kolmas põhimõte:
me püüame aidata oma lastel näha neid asju elus, milles Jumal
tahab aidata neil kasvada. Viimane asi veel: me tahame olla alati
valmis vabandama siis, kui me oleme teinud midagi valesti.
Ka meie täiskasvanud. See on väga tähtis. Aitäh selle võimaluse
eest, Jumal õnnistagu teid kõiki.
TV7 PIIBLIKOOL
Tere tulemast meiega vestlema. Siin on kuulda juba elavat
vestlemist. Michael Hopkins õpetas meile Isa armastusest, perest,
kasvamisest ja kasvatamisest. Minuga siin laua ääres on kaks
prouat: Raija Araho ja Sirpa-Liisa Grundström, tere tulemast.
Kõigepealt tahan küsida teie mõlema käest, mis mõtteid see õpetus
teie sees esile tõstis?
Kui aus olla, tekitas süütunnet, tahaks seda aega tagasi, kui
lapsed olid veel väiksed. Kui palju rohkem oleksin tahtnud õpetada
neid asju ja panna rohkem esikohale lastega koos olemist just
vaimulikul alal.
Sirpa?
Kuulates sellest pereelust tekkis väike kadedus, et kui ka meie
elus oleks olnud nii, kui oleks saanud lastega jagada seda
kristlaste ühtsust, olla nende vastu rohkem hooliv.
Kas teil mõlemal tekkis nagu väike süütunne?
Ma arvan, et kui aus olla, siis kõigil vanematel tuleb seda ette.
Mul on tunne, et olen olnud ise nii toores, et pole osanud anda
lastele õiget pilti Jumalast, olen olnud kas liiga range või liiga salliv.
See on vist päris tüüpiline. Kui kuulame selliseid õpetusi, tõusevad
need asjad esile. Mis oli teile juba tuttav selle õpetuse juures?
Jeesuse ligiolu kõigis olukordades. See oli lohutav ja hea meeles
pidada, et Ta seisab meie kõrval, hoolimata kõigest.
Raija?
Seda sama. Kuigi on lohutav, et Ta seisab meie kõrval, kipun ise ka
unustama, et Jeesus tõesti on selles olukorras ja siis tekib
jälle väike süütunne.
Igas jutluses on alati midagi uut. Isegi kui teema tundub olevat
selline, mida on palju läbi mõeldud, alati on võimalik midagi uut leida.
Ka see jutlus tõstis kindlasti esile uusi mõtteid.
Raija, kas soovid midagi jagada?
Lõpus räägiti lastega suhtlemisest, kui neil on mingeid korduvaid
probleeme, millest on raske üle saada. Vanemad võivad võtta
aja rääkida ja küsida, kuidas oleks võimalik teistmoodi käituda.
See äratas minus kahetsustunde, kui oleks ainult ise sellest varem
aru saanud.
Tegelikult väga imetlusväärne, kuidas nii saab olla.
Sirpa?
Vanemad võivad andeks paluda laste käest nende asjade eest,
mis nad on valesti teinud. Kas vanemad panevad tähele, kuidas
nad võivad laste peal trampida?
Milliseid oma kogemusi teil on, mis on seotud selle sama teemaga?
Kas lapsepõlves?
Jah, aga ka vanemas eas või oma lastega.
Meie peres on juhtunud küll nii, et on tõesti südamest andestust
palutud ja sellest on jäänud hea mälestus, mõistmine üksteise
austamise tähtsusest. Mitte ainult lapsed ei pea vanemaid austama,
vaid vanemad peavad austama ka lapsi.
Jah.
Lapse kodu on vanemate vaheline suhe. Lapsed tunnetavad kõike,
mis peres on, vahet pole, mis räägitakse, nad tunnetavad
õhkkonda. See on tähtis, et nad tunnvad turvalisust.
Michaeli jutluses ta tõi ausalt esile oma kasvu ja selle valupunkte,
mis mulje see teis tekitas? Ta tunnistas oma vigu avalikult.
Mul tekkis mõte, et äkki ma olen olnud liiga hirmuäratav ema,
kui ta rääkis sellest, et ta kartis oma isa. Ma olen päris range
kasvataja, kuna olen töötanud laste- aias ja koolis ning näinud, mis
juhtub, kui lastel pole piire. Võib-olla olen mõne koha peal
pingutanud üle selle rangusega.
Sama siin. Tahan olla väga hea kristlane ja olen
võib-olla läinud sellega üle piiri. Loodan, et Issand hoolitseb
siiski oma lapse eest ja parandab neid vigu.
Kui sa rääkisid nendest vigadest, millal oled oma elus suutnud ausalt
tunnistada üles need vead?
Nüüd kui lapsed on vanemad, olen suutnud neile neid asju üles
tunnistada ja nad on olnud väga armsad, andnud andeks.
Mõtlesin, et tahan hakata küsitlema kuidas nemad on kogenud erinevaid
asju. Ma pole veel selleni jõudnud, et oleksime rääkinud asjadest
avalikult. Äkki nad julgevad hirmuäratavale emale rääkida?
Kas jõudsid nüüd meeleparanduseni?
Mulle nii meeldib see, avastada erinevaid asju, kus on võimalik
end kokku võtta, siis ma usun, et on jõutud eesmärgini.
Minu jaoks oli armas, kui sõitsime koos pojaga Californias
ja sain oma südant avada talle. Me sõitsime mööda kurvist,
kus oli silt "Jesus loves you" ja ma ütlesin:"See oli vastus."
Tapani, sa tulid ka meiega siia lauda vestlema ja ma tahaksin
sinu käest küsida, milline on piibellik kasvatus? Paljud
kardavad, et lüüakse Piibliga vastu pead. Kuidas sa tahaksid
seda kommenteerida?
Küsimus on väljakutsuv, aga ma vastaksin selle tänase teema järgi:
kasvamine ja kasvatamine Isa armastuses. Aluseks peab olema
Jumala armastus, mis tuleb usu kaudu, saab pere omandiks.
Mehe vaatenurgast ütleksin veel seda, kuna Piibel ütleb, et mees on pere
pea ja Jumala preester, siis isa kohustus on tuua Jumala armastus
ja ka Jumala tahe, mis on antud kümne käsu kujul, tuua need
laste elu aluseks.
See on hea vastus. Kuidas võtaksid kokku Michael Hopkinsi õpetuse
mõne sõnaga?
Ise mõtlen, et pere on Jumala poolt loodud väike üksus või
kogudus, mille kaudu Jumal jagab õnnistust meie keskele. Sellepärast
pere koos püsimine ja terve elu elamine on üks ravim meie ühiskonna
heaolule. Seetõttu on tähtis, et me palvetame ja kogudustena
toetame ja julgustame peresid, perede elu.
Vestlus on lõppemas ja ma tahan tänada teid, Sirpa ja Raija, väga
meeldiv, et olite meiega ja jagasite mõtteid. Nüüd küsime Tapani
käest, mis on järgmine teema?
See on seotud perega ja koguduse eluga, teema pealkirjaks on:
"Kristlaste ühtsus-tunnistus maailmale". Me näeme, kuidas
kogudus on päris katki löödud ja ka Jeesuse palve julgustab meid
otsima seda ühtsust. Sellel teemal õpetab meid pastor Petri Välimäki.
Täname sind selle ühise hetke eest. Loodame, et teie kodudes jätkate
vestlust sellel teemal. Õnnistagu taevane Isa sinu ja su lähedaste elu.
Tere tulemast liituma meiega ka järgmisel korral!
Tõlge: Sanna Pitko