Tässä Jerusalem uutisten erikoislähetys ja Pekka Sartola.
Hyvää heinäkuista lauantai-iltaa.
Pyhää Henkeä käsittelevän sarjamme neljäs ja viimeinen osio -
käsittelee ehkäpä sarjamme vaikeinta ja vakavinta aihetta, -
nimittäin Pyhän Hengen pilkkaa.
Tämä otsikkokysymys on saanut kristikunnan keskuudessa aikaan -
ehkä eniten harmaita hiuksia, tuskaisia ja unettomia öitä, pelkoa ja ahdistusta.
Ehkä jokainen uskova on jossain elämänsä vaiheessa ajatellut, -
että olisiko sittenkin syyllistynyt Pyhän Hengen vastaiseen toimintaan,
josta ei ole anteeksiantamusta tai paluuta enää.
Paavali herättelee esiin muutamia aihepiiriin liittyviä kysymyksiä.
"Ettekö tiedä, että te olette Jumalan temppeli -
ja että Jumalan Henki asuu teissä?
Jos joku turmelee Jumalan temppelin, on Jumala turmeleva hänet;
sillä Jumalan temppeli on pyhä, ja sellaisia te olette." 1. Kor. 3:16-17
Kun tiedämme, mistä asioista apostoli on korinttolaisia nuhdellut, -
mistä heitä moittinut ja mitä heille opettanut, -
niin hänessä varmaankin on herännyt epäilys, -
etteivät he olleet tietoisia koko Hengen olemassaolosta.
Katsotaan, mitä Jeesus itse sanoo asiasta.
"Joka ei ole minun kanssani, se on minua vastaan; -
ja joka ei minun kanssani kokoa, se hajottaa.
Sentähden minä sanon teille: jokainen synti ja pilkka annetaan -
ihmisille anteeksi, mutta Hengen pilkkaamista ei anteeksi anneta.
Ja jos joku sanoo sanan Ihmisen Poikaa vastaan, -
niin hänelle annetaan anteeksi; mutta jos joku sanoo jotakin -
Pyhää Henkeä vastaan, niin hänelle ei anteeksi anneta, -
ei tässä maailmassa eikä tulevassa." Matt. 12:30-32
Saman sisältöisenä asia toistetaan myös Luukkaan evankeliumissa.
Mikä on tämän kovalta tuntuvan opetuksen perimmäinen sisältö?
Ensinnäkin Jeesus viittaa selkeään kahtiajakoon: -
joka ei kokoa se hajottaa, joka ei ole Hänen puolellaan, on Häntä vastaan.
Toisin sanoen, Jumalan näkökulmalta katsoen -
maailmassa on vain kahdenlaisia ihmisiä, -
heitä, jotka uskovat Jeesukseen ja perivät iankaikkisen elämän -
ja toisena ryhmänä he, jotka ovat vielä tiellä, joka johtaa kadotukseen.
Siis pelastuneita ja pelastumattomia. Kolmatta ryhmää ei ole!
Tätä taustaa vasten voimme todeta, että Matt. 12:31 mainittuun -
anteeksiannettavaan syntiin voi syyllistyä vain uskova ihminen.
Jeesuksen puhe on tarkoitettu heille, sinulle ja minulle.
Kun menemme eteenpäin, huomaamme, -
että pilkkaan Pyhää Henkeä vastaan voi syyllistyä vain uskosta osaton, -
siis kadotukseen matkalla oleva henkilö, -
sillä hänen koko elämänsä on pelastuksen ulkopuolella.
Pyhän Hengen pilkkaa ei ole ajattelematon sana tai lausahdus.
Se on määrätietoinen tila, jossa ihminen elää joko kokonaan -
ennestään tai on siihen tilaan palannut takaisin oltuaan ennen uskossa.
Uskomaton ihminen ei voi syyllistyä anteeksiannettavaan syntiin, -
sillä koko hänen elämänsä on sillä hetkellä pelastuksen ulkopuolella.
Ei voi hypätä veteen, jos on jo siinä, -
ei voi langeta johonkin, jossa elää jo muutoinkin kokonaan.
Heprealaiskirjeen kirjoittaja selvitti asiaa seuraavasti.
"Mutta ilman uskoa on mahdoton olla otollinen; -
sillä sen, joka Jumalan tykö tulee, täytyy uskoa, -
että Jumala on ja että hän palkitsee ne, jotka häntä etsivät." Hepr. 11:6
Jos ihminen rukoilee, hänen täytyy siis uskoa, että kohde, Jumala, -
on olemassa ja että Hän on voimallinen vastaamaan rukouksiin.
Uskomaton ihminen ei siis usko, että Jumalaa on olemassakaan, -
eikä hän osaa rukoilla avukseen ketään sellaista, jota pitää myyttinä, -
jos edes sellaisenakaan.
Koko elämä on ainaista taistelua lihan ja hengen välillä.
Paavali koki tämä voimakkaasti ja tilitti tuntojaan roomalaiskirjeessä, -
eräässä Raamattumme upeimmista luomuksista.
Room. 7:15-21: "Minä en tunne omakseni sitä, mitä teen, -
sillä minä en toteuta sitä, mitä tahdon, vaan mitä vihaan, sitä minä teen.
Mutta jos teen sitä, mitä en tahdo, minä myönnän, että laki on hyvä.
Niinpä en sitä enää teekään minä itse vaan synti, joka minussa asuu.
Sillä minä tiedän, ettei minussa, nimittäin lihassani, asu mitään hyvää.
Tahto minulla tosin on, mutta hyvää en pysty saamaan aikaan.
Sitä hyvää, mitä tahdon, minä en tee, -
vaan sitä pahaa, mitä en tahdo, minä toteutan.
Jos siis teen sitä, mitä en tahdo, en tee sitä enää itse -
vaan synti, joka minussa asuu.
Huomaan siis itsessäni, minä, joka tahdon tehdä hyvää, -
sen lain, että paha pysyy minussa."
Vaikka meidän maallisessa vaelluksessamme onkin myös syntiä,
on myös armahdusta ja anteeksiantoa.
Omatunto kolkuttaa, me sanomme, -
mutta todellisuudessa kyseessä on Pyhä Henki, -
joka on tullut murheelliseksi ja kehottaa palaamaan parannuksen -
ja anteeksiannon lähteelle. Apostoli Johannes ilmaisee asian näin:
1. Joh.1:8-9: "Jos sanomme, ettei meillä ole syntiä, -
niin me eksytämme itsemme, ja totuus ei ole meissä.
Jos me tunnustamme syntimme, on hän uskollinen ja vanhurskas, -
niin että hän antaa meille synnit anteeksi -
ja puhdistaa meidät kaikesta vääryydestä."
Katsotaan paria esimerkkiä synnistä ja anteeksiannosta -
kahden eri henkilön elämästä.
Kumpikin kuuluu Raamattumme ehdottomiin kärkinimiin, -
nimittäin Daavid Vanhan Testamentin puolelta ja Paavali Uuden.
Ensin Daavidin hätähuuto Jumalan puoleen, -
kun Naatan tuli hänen luokseen ja paljasti mitä kuningas oli tehnyt.
"Minä tunnen rikokseni, ja minun syntini on aina edessäni.
Sinua Ainoaa vastaan olen syntiä tehnyt, -
olen tehnyt sitä, mikä on pahaa sinun silmissäsi."
"Älä heitä minua pois kasvojesi edestä -
äläkä ota minulta pois Pyhää Henkeäsi." (Ps. 51:5,6 ja 13)
Tiedämme, mitä Daavid oli tehnyt. Hän surmautti miehen, -
uskollisen soturinsa ja otti lesken vaimokseen -
ja näin hänestä tuli sekä murhaaja että huorintekijä.
Moosekselle annetussa laissa käsketään: "älä tapa", -
ja toisaalla "älä himoitse lähimmäisesi vaimoa".
Daavid rikkoi kumpaakin käskyä, -
vaikka hänen piti ylimmäisenä lainvartijana valvoa, -
että näitä käskyjä noudatettiin.
Mutta miten Daavid reagoi kuultuaan Naatanin ilmoituksen?
Hän katui tekoaan sydämensä pohjasta ja sai anteeksi.
Daavidista sanotaan myös, -
että Jumala oli löytänyt hänessä mielensä mukaisen miehen.
Voimme vetää johtopäätöksen, että Jumala ei ole niinkään kiinnostunut -
harha-askeleen laadusta ja suuruudesta, -
kuin mitä se saa aikaan tekijässään, -
katumuksen ja nöyrän parannuksen teon mielen.
Psalmissa 51:8 Daavid toteaa: "Totuutta sinä tahdot -
sisimpään saakka, ja salassa sinä ilmoitat minulle viisauden."
Tärkeintä on siis ihmisen oikea sydämen asenne, -
ei suuri tai pieni synti.
Jumalan ehdottoman oikeudenmukaisuuden näkökulmasta -
ei ole olemassa suuria ja pieniä syntejä.
Kaikki, mikä on syntiä erottaa meidät Jumalasta.
Daavid tajusi tehneensä väärin, -
hän katui, pyysi anteeksi ja teki parannuksen ja sai anteeksi.
Entäpä Paavali, tuolloin vielä Saul.
Katsotaan, miten hänen elämänsä vastaa -
meidän kristittyjen usein toisillemme asettamia kelpoisuusvaatimuksia.
Saul oli fariseus, äärimmäisen oppinut, joka oli edennyt juutalaisuudessa -
pidemmälle kuin useat muut aikansa fariseukset.
Näin hän itse kuvaa omaa edistymistään ja suhtautumistaan -
uuteen uskontoon ja sen seuraajiin.
Fil. 3:5-6: "Minut on ympärileikattu kahdeksanpäiväisenä, -
olen Israelin kansaa, Benjaminin heimoa, -
heprealainen heprealaisista syntynyt, lakiin nähden fariseus, -
intoon nähden seurakunnan vainooja, -
lain vanhurskauteen nähden nuhteeton."
Gal.1:13: "Olettehan kuulleet entisestä elämästäni juutalaisuudessa, -
kuinka kiihkeästi minä vainosin Jumalan seurakuntaa ja hävitin sitä."
1. kirje Timoteukselle 1:13 hän toteaa olevansa entinen pilkkaaja,
vainooja ja väkivallantekijä. Mutta hän sai laupeuden, -
koska epäuskossaan ei tiennyt mitä teki.
Kun puhutaan tietämättömänä tehdystä synnistä, -
on hyvä muistaa, miten Jeesus rukoili ristiinnaulitsijoittensa puolesta:
"Isä, anna heille anteeksi, sillä he eivät tiedä mitä tekevät." Luuk. 23:34
Katsotaan, mitä Paavali kirjoitti aiheesta Timoteukselle;
"Henki sanoo selvästi, että viimeisinä aikoina jotkut luopuvat uskosta -
ja seuraavat eksyttäviä henkiä ja riivaajien oppeja -
tekopyhien valehtelijoiden vaikutuksesta, -
joiden omatunto on merkitty poltinraudalla." 1. Tim. 4:1- 2
"Mutta tiedä se, että viimeisinä päivinä tulee vaikeita aikoja.
Ihmiset ovat silloin itserakkaita ja rahanahneita, kerskailijoita, -
ylimielisiä, pilkkaajia [...] ja jumalattomia."
Heillä on jumalisuuden ulkokuori, mutta he kieltävät sen voiman.
Karta sellaisia!" 2. Tim. 3:1-2 ja 5
"Tulee näet aika, jolloin ihmiset eivät kärsi tervettä oppia vaan -
omien himojensa mukaan haalivat itselleen opettajia korvasyyhyynsä.
He kääntävät korvansa pois totuudesta ja kääntyvät tarujen puoleen."
Vähitellen alkaa selkiintyä, mitä on kadotukseen johtava Hengen pilkka, -
miten ja kuka sellaiseen tilaan joutuu tai itsensä tarkoituksella ajaa.
Kun lähdetään suin päin seuraamaan kaikkea hengellisyyteen viittaavaankin
sen alkuperää tutkimatta ja ennen kaikkea -
tutkimatta sitä Raamatun valossa, ollaan vaaravyöhykkeellä.
Siitä on niin perin helppo liukua takaisin siihen maailmaan, -
josta kerran sai pelastua ja tulla tuntemaan totuuden, -
taivaallista lahjaa ja täyttyä armon Hengellä.
Tietämättömyydessä tehty synti ja tahallinen, siis tietoinen synti, -
erotetaan Raamatussa selvästi toisistaan.
Näimme jo Paavalin ymmärtäneen tietämättömyydessä tehdyn synnin -
olevan anteeksiannon piirissä, jos ja kun sen tehnyt tulee uskoon, -
mutta tahallinen synti onkin jo eri asia.
Heprealaiskirjeessä selvitetään asiaa perin pohjin.
Hepr. 6:4-6: "Mahdotontahan on uudistaa parannukseen niitä, -
jotka kerran ovat päässeet valoon, maistaneet taivaallista lahjaa ja -
tulleet osallisiksi Pyhästä Hengestä, -
maistaneet Jumalan hyvää sanaa ja tulevan maailmanajan voimia -
mutta ovat luopuneet.
He näet itse uudestaan ristiinnaulitsevat Jumalan Pojan -
ja häpäisevät häntä julkisesti."
Hepr. 10:26: "Jos me tahallamme jatkamme synnin tekemistä -
päästyämme tuntemaan totuuden, -
ei ole enää uhria meidän syntiemme tähden"
Mitä siis on kadotustuomioon johtava Pyhän Hengen pilkka?
Olen itse sitä mieltä, että sellaiseen Hengen pilkkaamiseen voi syyllistyä -
vain aikaisemmin uskossa ollut -
ja uskostaan peruuttamattomasti ja sitovasti luopunut henkilö.
Vielä viimeinen vakuutus Pyhän Hengen pilkkaan liittyen.
1. Joh. 5:16,17: "Jos joku näkee veljensä tekevän syntiä, -
joka ei ole kuolemaksi, rukoilkoon, ja Jumala on antava hänelle elämän, -
niille nimittäin, jotka eivät tee syntiä kuolemaksi.
On myös syntiä, joka on kuolemaksi.
Siitä en sano, että olisi rukoiltava.
Kaikki vääryys on syntiä, mutta on myös syntiä, joka ei ole kuolemaksi."
Tässä kuolema merkitsee eroa, iankaikkista eroa Jumalasta.
Siihen johtaa mm. edellä mainitut tahalliset synnit ja uskosta luopumiset,
peruuttamattomat synnit, joista Johannes toteaa, -
että niiden puolesta ei siis tule edes rukoilla.
Ymmärrän tämän tarkoittavan myös Pyhän Hengen pilkkaa.
Toisaalta Johannes toteaa, että on olemassa syntiä, -
joka ei merkitse eroa Jumalasta ja joka voidaan saada anteeksi.
Hyvä ystävä. Emme ole synnittömiä, emmekä pysty vaeltamaan -
tätä maallista elämäämme tekemättä syntiä, tavalla tai toisella.
Olemme ehkä saattaneet Jumalan Pyhän Hengen murheelliseksi -
ja Hän alkaa puhua meille kehottaen parannuksen tekoon.
Niin kauan, kun tämä on mahdollista, saat anteeksi, -
olet pelastettu ja kuulut edelleen Jumalan perheväkeen.
Hän, joka on sinut pelastanut, on uskollinen ja on myös luvannut, -
että jokainen, joka Hänen tykönsä tulee, sitä Hän ei heitä luotansa.
Siunatkoon Herra itse sinua vaeltamaan Hänen tahdossaan.
Näin viimeinenkin jakso Jumalan Pyhän Hengen toiminnasta ja -
vaikutuksesta meidän elämässämme.
Viikon kuluttua palaamme normaaliin aikatauluun ja perinteisiin uutisiin.
Oikein hyvää loppukesää ja muista pysyä kanavalla.
Hyvä katsoja, jos tämä ohjelmasarja on puhutellut sinua -
ja haluat sen jatkuvan, voit tukea sen toimittamista -
soittamalla numeroon 0600-02030. Puhelun hinta on noin 13 euroa.
Voit myös käyttää ruudulla näkyvää tilinumeroa.
Muista mainita viite: 9577 ja saajana: Ristin Tuki ry.
Jumala siunaa heitä, jotka siunaavat Israelia tälläkin tavoin.
Kiitos lahjastasi.
Tekstitys: TV7