JERUUSALEMMA UUDISED
Eetris on Jeruusalemma Uudiste erisaade. Tere õhtust!
Käesolevas teises saates vaatleme kolme apostlit.
Nagu eelmine kord mainisin,
ei reastanud ma apostleid tähtsuse järgi,
kuigi on neid, kelle meelest annaks Piibel selleks õiguse
erinevate apostlite avaliku maine põhjal.
Jätkame Johannesega, kes on üks tuntumaid,
mitte üksnes seetõttu, et ta on kirjutanud omanimelise evangeeliumi,
kolm Piiblis avaldatud kirja
ning ka Piibli viimase tekstina Ilmutusraamatu.
Johannes, Sebedeuse poeg, teine Jeesuse kutsutud nn Kõuepoegadest,
kes koos vanema venna Jaakobusega moodustas mainitud paarisrakendi,
algkeeles väljendatuna Boanerges.
Nende isal Sebedeusel oli kalapüügiäri Kapernaumas,
nagu oli ka teisel apostlil Peetrusel.
Johannese ema nimi oli Saloome ja teda mainitakse naiste seas,
kes teenisid Jeesust tema Galilea-reiside ajal.
Saloome oli ka üks neist naistest,
kes tõid kohe sabatijärgsel hommikul lõhnarohtudest valmistatud võideid,
et valmistada Jeesuse ihu matmiseks.
Noor Johannes tutvus Jeesusega Gennetsareti järve kandis,
võimalik, et Kapernaumas 29. a sügisel.
Mõemad Sebedeuse pojad olid toona isaga võrke parandamas,
kui Jeesus kutsus nad inimestepüüdjateks
ning Jaakobus ja Johannes lahkusid kohe Teda järgima.
Johannes oli mitmete Jeesuse imetegude pealtnägija,
alates juba esimesest,
ehk Kaana pulmade ajal toimunud vee kvaliteetveiniks muutmise juures.
Johannesest sai venna Jaakobuse ja Peetruse kõrval
üks kolmest Jeesuse lähimast jüngrist.
Kõik kolm olid kaasas kirgastumismäel ja kõik kolm olid ainsad,
kes said tulla koos Jeesusega Jairuse majja,
kus noor neiu surnuist äratati.
Johannes oli ka üks neist kolmest,
kelle Jeesus kutsus kaasa Getsemani aia palvevõitlusse.
Piibel räägib ka, et Johannes oli Jeesusele eriti kallis.
Ta sai viimasel õhtusöömaajal Messia rinna najale toetuda.
Johannes oli ka ülempreestri tuttav ja sai seetõttu eriõiguse
jälgida koos Peetrusega lähedalt
Jeesuse vangistamisjärgseid sündmusi.
Lõpuks andis Jeesus Kolgata ristil kannatades Johannesele
õiguse hoolitseda oma ema Maarja eest.
Nii täitis Ta juudi seadust, sest pereisa surma järel
läks tolle roll vastutajana alati esmasündinud pojale.
Johannese usk, nagu ka teiste jüngrite oma,
pandi Getsemanis karmilt proovile.
Ehk just seetõttu kiirustas Johannes joostes esimesena hauale
tõdema tühja haua imet ja alles seejärel ta uskus,
nagu Johannes ise oma evangeeliumis kirjutab.
Pärast ülestõusmist, taevaminemist ja nelipüha
olid Johannes ja Peetrus algkoguduse tugisambad.
Ühe selge tervenemisime tulemusel nad vangistati
ja neil keelati lõpuks evangeeliumi kuulutada,
seda küll asjata,
sest seejärel osalesid partnerid ka Samaarias alanud ärkamises.
Johannese hilisemast ajajärgust räägitakse,
et ta olevat enamiku oma kogudusetööst teinud Efesoses
ja elu viimased aastad selle koguduse piiskopina.
Keiser Domitianuse ajal
pagendati Johannes Patmose saarele Egeuse meres.
Domitianus valitses 81.-96. aastani,
nii et Johannes veetis Patmosel ilmselt ligi kümme aastat.
Kuid seal kirjutas ta Piiblis talletatud viimase ehk Ilmutusraamatu,
mille alguses on kirjad seitsmele toonase Väike-Aasia koguduseele.
Domitianuse järel sai Rooma keisriks Nerva, kes valitses kolm aastat,
kuid jõudis tühistada oma eelkäija otsuse Johannese pagendamise kohta
ja nii sai Johannes tagasi Efesosse tulla.
Seal kirjutas ta oma kolm kirja ja paljud usuvad, et ka evangeeliumi.
Arvatakse, et Johannes sündis 6. a AD Betsaidas, Galileas
ja suri Efesoses 100. a paiku ainsa apostlina loomulikku surma.
Ta on ka maetud Efesosse,
praeguse Türgi alal tema nimele pühendatud basiilikasse.
Järgmiseks vaatleme apostel Andreast,
kellele õigeusklikud on pannud lisanimeks Esmakutsutu.
Ta oli tõesti üks Jeesuse esimesena kutsutud jüngreist
ja ka teise apostli, Peetruse vend.
Kuigi teda mainitakse Piiblis vaid pooltosinat korda,
kirjeldatakse teda siiski ühe Jeesuse lähima jüngrina.
Andreas, kelle nimi tähendab 'vaprat', pärines Betsaidast,
Gennetsareti põhjakaldal asuvast külast
ja oli sarnaselt vennaga kalamees.
Mainitakse, et ta olnud Ristija Johannese järgija,
kuni Johannes ristis Jeesuse ja selle meeldejääva sündmuse järel
kiirustas Andreas oma venna Peetruse juurde
ning rääkis, et kohtas Messiat. Peagi pärast seda sündmust
külastas Jeesus koos teiste jüngritega Andrease ja Peetruse kodu.
Nimeliselt mainitakse Jaakobust ja Johannest ehk Sebedeuse poegi.
Too nelik näibki olevat koos
mitmete Piiblis talletatud Jeesuse elu tähtsaimate sündmuste juures.
Apostel Andreas oli jälgimas,
kui Jeesus toitis 5000 inimest viie leiva ja kahe kalaga.
Nelik Andreas, Peetrus, Jaakobus ja Johannes oli kohal Õlimäel,
kui Jeesus kirjeldas neile inimkonna lõpuaja sündmusi -
neid, mis on kirjas Markuse evangeeliumi 13. peatükis.
Pärast algkoguduse tekkimist
mainitakse Andrease eluetappe peamiselt pärimustes.
Mitmete allikate põhjal olevat Andreas jutlustanud evangeeliumi
mitmetes Lõuna-Euroopa ja Väike-Aasia paikades -
praegusel Lõuna-Venemaal, Gruusias
ja ka Türgi toonases Konstantinopolis ehk tänases Istanbulis,
ning ka Kreeka eri paigus. Seal tema elu ka lõppes.
Samade pärimuspõhiste allikate teatel
kuulutas Andreas evangeeliumit Patrase nimelises linnas,
Peloponnesose poolsaarel, tänase Kreeka territooriumil.
Räägitakse, et tema kaudu toimus ka imesid.
Kuulutamise ja imede tulemusel
uskus toonase asekonsuli Egease pere evangeeliumisõnumit,
mis vihastas omakorda asekonsulit.
Ta käskis oma sõduritel Andreast piinata
ja lõpuks x-kujulisele ristile lüüa,
mida nimetatakse seetõttu Andrease ristiks.
Usklikud tahtsid ta ristilt maha võtta, kuid asekonsul ei lubanud.
Mainitakse siiski, et Andreas palvetas ristil pool tundi,
ümbritsetuna imelisest valgusfenomenist.
Kui valgus kadus, Andreas suri.
See olevat juhtunud 62. aastal AD.
Andrease säilmed olevat jagatud Istanbuli, Moskva ja Patrase vahel,
kus ta ilmselt omal ajal suri.
Jaakobus, Sebedeuse poeg.
Piibel mainib vähemalt kolme Jaakobuse nimelist isikut,
kes on kõik ühel või teisel moel seotud Jeesuse järgijate ja jüngritega.
Nüüd on tegu teise Sebedeuse poja, vanema nn Kõuepojaga,
ehk varem käsitletud Johannese vennaga.
Eristamaks teda samanimelistest, kutsuti teda Jaakobus vanemaks
ja ka kirjeldatakse tihti sellisena.
Kolm teist Jaakobust olid Jaakobus noorem,
Jaakobus Alfeuse poeg ja Jaakobus, Jeesuse vend.
Sarnaselt venna Johannesega, sündis seegi Jaakobus Betsaidas
ja elas suurema osa elust
Gennetsareti järve ja Jordani jõe lähistel.
Maaharimine, karjatamine ja kalapüük
olid toona tolle kandi peamised toimetulekuallikad
ning Jaakobus osales muidugi isa Sebedeuse kalapüügiäris.
Piibel mainibki, et kui Jeesus kutsus Jaakobuse oma jüngriks,
jättis too kohe paadi ja isa, ning asus Jeesust järgima.
Jeesuse olemuses pidi olema midagi tavatult võimast, kõnetavat
ja peaaegu üleloomulikku külgetõmmet.
Mainin seda seetõttu, et toona oli isa sõna peres seaduseks.
Johannes ja Jaakobus olid pühendunud kalapüügile
isa juhtimisel kõigis tingimustes, kõigil aegadel,
kuidas tahes isa neid käskis.
Tuli mees, kes kutsus neid jätma pere, toimetuleku, töö ja kõik,
millega nad olid kogu elu tegelenud.
"Tule ja järgi mind!" - üleskutse, mitte käsk,
ja nii jäi isa üksi oma kalapüügiäriga tegelema.
Jaakobus sai olla tunnistajaks ka kirgastusmäe sündmustele
ja temagi oli nende seas, kes saatsid Jeesust Getsemani palvevõitluses.
Pärast Kolgatat, tühja hauda ja taevassevõtmist
mainitakse Jaakobus vanemat vaid pärimustekstides.
Ühe sellise järgi olevat Jaakobus reisinud mitmeks aastaks
misjonitööle Hispaaniasse ja naasnud sealt Jeruusalemma.
Linna oli jõudnud tekkida elujõuline, pidevalt kasvav kogudus,
mille sammaste hulka arvati ka Jaakobus vanem.
Kasvav kogudus,
mis õpetas rahvast teistmoodi kui variserid ja kirjatundjad,
oli juutidele selgelt pinnuks silmas.
Toona oli Juuda kuningaks Herodes Agrippa I,
kes oli oma isa kombel äärmiselt julm ja neurootiline valitseja.
Juudid veensid teda mingis õpetuslikus konfliktis kogudusega
ja nii lasi Herodes mitmeid koguduseliikmeid vangistada, peksta
ja lõpuks juutide meeleheaks hukata Jaakobus vanema, Johannese venna.
See olevat toimunud pärast 44. aastat meie aja järgi.
Vabandust.
Samas kontekstis vangistas Herodes ka Peetruse,
kavatsedes hukata temagi,
kuid sellest rohkem hiljem, Peetrust puudutavas osas.
Pärimuse järgi olevat Jaakobus vanema ihu
viidud tagasi Hispaaniasse,
kus teda veel tänapäevalgi kõrgelt austatakse.
Räägitakse, et ta on maetud temanimelisse katedraali
Santiago de Compostelasse,
kuhu tehakse seetõttu rohkesti palverännakuid.
Tolle reisi teinutel on õigus kanda teokarpi,
mida peetakse palverändurite sümboliks.
Sellega lõpeb meie teine erisaade.
Paluge rahu Jeruusalemmale, Iisraelimaale ja selle rahvale!
Jääge kanalile ja näete, kellest räägime nädala pärast!
Tõlge: Monika Jaaguri
Kui soovite saadet toetada,
võite helistada TV7 Eesti annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind on 7 euri.
Võid teha ka ülekande ekraanilolevale või TV7 Eesti pangaarvele.
Lisa makse saaja nimi ja viitenumber.
Jumal õnnistab neid, kes õnnistvad Iisraeli. Aitäh!
Lisainfo: www.tv7.ee