JERUUSALEMMA UUDISED
Eetris on Jeruusalemma Uudiste erisaade. Tere õhtust!
Kolmandas erisaates
uurime Jeruusalemma templeist ehk kõige vähem tuntumat -
teist ehk nn Serubbaabeli templit.
Tavaliselt kutsutakse teiseks templiks
Heroodese ehitatud ja seetõttu tema nime kandvat templit,
kuid seegi on meie tänane teema.
Kes oli Serubbaabel ja miks sai ta ülesandeks
Saalomoni templi hävitamise järel uus ehitada?
Ta kuulus Juuda hõimu
ja oli esimeste Paabeli vangipõlvest Jeruusalemma naasnute seas.
Selle käsu andis toonane Pärsia kuningas Koores
ja see toimus 508. a eKr,
kui ta nimetas Serubbaabeli Juuda maavalitsejaks.
Serubbaabel hakkas kohe templit ehitama.
Teda aitas toonane ülempreester Jeesua.
Esimesena ei ehitatud siiski templi vundamenti,
vaid püstitati ohvrialtar, kus algasid ka igapäevased talitused.
See on olnud ortodoksi juutidele mudeliks
ka tänapäeva plaanides Templimäel ohvritalitusi alustada.
Nemadki tahavad alustada esmalt ohvritalitusi vastaval altaril
ja sellest räägime neljandas, viimases saates täpsemalt.
Naaseme Serubbaabeli juurde.
Alles aasta pärast ohvritalituste algust
oldi valmis tulevase templi vundamenti ehitama.
Seda ei ehitatud täpselt Saalomoni templi kohale,
vaid sellest pidi saama oma eelkäijast märgatavalt väiksem.
Üksnes vundamendi tegemine võttis kaks aastat
ning seda tähistati ohvritega ja muul moel.
Enamik rahvast ja ehitajaist,
kes polnud kunagi näinud Saalomoni templit kogu selle säras,
rõõmustasid teise templi üle
ja et just nemad said selle ehitamises kaasa lüüa.
Teised, vanemad leviidid ja preestrid, nutsid kurvastusest,
kui märkasid, et tempel tuleb Saalomoni aegsest palju väiksem.
Templi ehitamist tabas algusest peale karm vastuseis.
Mitte niivõrd juutide poolt
kui Juudasse tolleks ajaks elama asunud rahvaste,
peamiselt samaarlaste poolt.
Nad tahtsid ehitust aeglustada või isegi saboteerida.
Nad püüdsid algul ehitusega ühineda. Ehitajad ei kiitnud seda aga heaks
ja nii hakkasid samaarlased ehitustööd saboteerima
erinevate laimukampaaniatega,
mida suunati toonase Pärsia riigi erinevatele kuningatele.
Lõpuks käskiski kuningas Artahsasta ehitustööd peatada,
kuni uute korraldusteni Pärsiast.
Alles kuningas Daarjavese teisel valitsusaastal taaskäivitati töö.
Tollal tegutsesid prohvetid Sakarja ja Haggai,
kelle Jumal saatis ehitajaid julgustama, et tööd jätkuksid.
Lõpuks, kuningas Daarjavese 6. valitsusaastal,
sai tempel lõplikult valmis ja pühitseti ka sisse.
Sinna toodi ka kõik Paabelisse viidud Saalomoni templi aarded,
kuid mitte lepingulaegast.
Tempel oli ca 30 meetrit kõrge ja sama lai
ning oli ehitatud vaheldumisi kivist ja puidust.
See valmis 516. a eKr, 22 aastat pärast ehitusloa saamist.
Osa rahvast naasis Paabeli vangipõlvest
ja toona taastati ka regulaarsed templiteenistused.
Malakia oli viimane vana lepingu prohveteist
ja pärast tema tegutsemist oli rohkem kui 400-aastane etapp,
mil Jumal ei andnud oma rahvale ürikuisse kirjutatud juhtnööre.
Serubbaabeli ehitatud tempel
töötas aastani 169 eKr,
kui Süüri seleukiidide seast pärit kuningas Antiochos Epiphanes
rüvetas selle altaril sea ohverdamisega.
Samas nimetas ta templi ka Zeus Olympiuseks.
Selle tulemusel tekkis nn makkabite ülestõus,
mille tagajärjel seleukiidid võideti.
Serubbaabeli tempel
võeti nelja aasta pärast, 165. a eKr uuesti kasutusele.
Sellega on ühe huvitava episoodina seotud ka juutide hanukkapüha.
Nehemja aegne Jeruusalemm oli roomlaste aja omast palju väiksem,
mistõttu Serubbaabeli tempel kõrgus üle kogu linna
ja teenis üle 450 aasta, kuni jõuame Rooma aega
ning kristluse suurte sündmuste ja Heroodese ehitatud templi aega.
Rooma võimu alguseks Juudas peetakse 63. aastat eKr.
Neid ei huvitanud Jeruusalemma tempel.
Uue otsustas ehitada Heroodes Suur,
kelle valitsusaeg Juudas algas 37. a eKr.
Ca 20. a eKr alustas Heroodes endanimelise templi ehitamist.
Et juutide templiteenistused ei katkeks,
alustati templi kiviblokkide raiumist ja materjalide hankimist
juba aastaid enne uue vundamendi rajamist.
Serubbaabeli tempel oli väiksem ja tagasihoidlikum
kui Saalomoni aegse templi kirjeldused.
Nii otsustas Heroodes teha templi sama suureks kui Saalomoni oma,
kuid laiendas märgatavalt templit ümbritsevat ala ja eesõue.
Templi eesõue püstitati tohutu nelinurkne altar,
mis võimaldas Piiblis mainitud suurte loomahulkade ohverdamist.
Ajaloolane Josephus Flavius mainib,
et enne Heroodest, Serubbaabeli ajal, oli templipiirkond nelinurkne,
iga külg stadiumi pikkune ehk ca 185 meetrit pikk.
Josephuse väitel oli Heroodese templiõu aga kuue stadiumi pikkune
ehk rohkem kui kilomeetrine, mida kõik arheoloogid ei usu.
Pigem usutakse praegust, ca 490 meetrist pikkust,
mis hõlmab ka Antoonia kindlustust.
Ajaloolase sõnul oli toonane, Heroodese ehitatud tempel
üks toona tuntud maailma kauneimaid hooneid.
Seda tuldi imetlema ka kaugematest maadest,
mis ei kuulunud toona Rooma impeeriumi alla.
Templisse viisid massiivsed ehitised nii all- kui ülalinnast.
Pildil nähtava kaarsilla templimüürile kinnituv pea
kannab nime Robinsoni kaar.
Selle jäänused on veel tänagi olemas.
Templimüüri edelanurgas võib näha nii mainitud Robinsoni kaart
kui seista ka Heroodese aegset templit ümbirtsevail tänavakividel.
Tempel ei saanud lõpuni valmis.
30. a AD paasapühal, nissanikuu 14. päeval
ja juudi kalendri järgi 3790. aastal juhtus midagi,
millest rabide ajalooürikud räägivad järgmist:
40 aastat enne templi hävitamist, mis juhtus 70. a AD,
kaotasid ohvrid tähenduse, kui templi eesriie rebenes kaheks
ja kõik võisid näha kõige pühama paiga sisemust.
Toona, 30. a, oli Rooma keisriks Tibeerius,
ja Juuda maavalitsejaks Pontius Pilaatus.
Neli aastat enne templi hävinemist, aastal 66,
olid juudid alustanud mässu Rooma okupatsiooni vastu.
Mäss suruti veriselt ja armutult maha keiser Vespasianuse poolt.
Tema poeg Titus Vespasianus
käskis Jeruusalemma kauni templi maatasa teha
ja juudid linnast välja ajada.
Nii ka läks. Heroodese tempel ei jõudnud lõplikult valmiski saada,
enne kui see hävitati. Lõppesid ka ohvritalitused,
sest polnud altarit ega kohta, kus ohverdada.
Täpne vana lepingu prohveteeringute uurimine
oleks juutidele selgelt teavitanud,
et loomaohvreid polnud enam rahva pattude kaotamiseks vaja.
See probleem kaotati Golgata ristipuul ühekordselt,
kogu maailma, ka juudi rahva pattude lepitamiseks.
Kuid igaüks peab selle isiklikult vastu võtma ja aktsepteerima
ja selleks polnud juudid veel valmis.
Nad tahavad veel kolmandatki templit,
kuid sellest ja Hesekieli millenniumitemplist
räägime järgmises, neljandas osas.
Kohtumiseni nädala pärast samal kanalil!
Tõlge: Monika Jaaguri
Kui soovite saadet toetada,
võite helistada TV7 Eesti annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind on 7 euri.
Võid teha ka ülekande ekraanilolevale või TV7 Eesti pangaarvele.
Lisa makse saaja nimi ja viitenumber.
Jumal õnnistab neid, kes õnnistvad Iisraeli. Aitäh.
Lisainfo: www.tv7.ee