TV7 JERUUSALEMMA UUDISED
Eetris on Jeruusalemma Uudiste erisaade.
Jätkame sealt, kuhu eelmine kord jäime.
1993. ja 1995. a Oslo lepingud olid verstapostideks
Iisraeli ja palestiinlaste arenevates suhetes.
1993. a leppisid Iisrael ja PLO Yasser Arafati isikus
USA juhtimisel kokku, et PLO tunnustab Iisraeli
ja vastutasuks tunnustab Iisrael PLOd e Palestiina Vabastusorganisatsiooni
palestiinlaste ametliku esindajana.
See oli nn Oslo 1 leping, mille eest Yasser Arafat,
Shimon Peres ja Yitzhak Rabin said Nobeli rahupreemia.
Kaks aastat hiljem, 1995. a, lepiti kokku Läänekalda jagamise osas.
Nagu pildil näha, pidi tsoon A jääma täielikult palestiinlaste kontrolli alla
nii tsiviil- kui julgeoleku küsimustes.
Tsoon B pidi jääma Palestiina omavalitsuse tsiviilhaldusse,
kuid Iisrael pidi vastutama seal julgeoleku eest.
Tsoon C pidi jääma Iisraeli kontrolli alla,
kuni ühiselt midagi muud kokku lepitakse.
Sama puudutas ka Jeruusalemma.
Palestiinlaste reklaamitud pilt maa jagamisest
pärast osmanite Türgi aega on leebelt öeldes omapärane.
Palestiina nimelist riiki pole kunagi eksisteerinud,
kuigi nad seda kujutlevad ja seda mõtet edasi levitada tahavad.
Jeruusalemm on aga alati olnud võtmeküsimuseks
ja pärast suvesõda nägi see välja järgmine.
Ka Läänekalda puhul on oluline teadvustada fakti,
et Jordaania oli ühendanud need alad (Läänekalda ja Ida-Jeruusalemma)
oma riigiga 1950. a,
kuigi see oli illegaalne ning nii ÜRO, Araabia Liiga
kui pea kõigi ÜRO maade tunnustuseta.
Nii oleks vaid Jordaanial olnud teooreetiline võimalus,
kuigi mitte õigust nõuda endale Ida-Jeruusalemma
ja samuti ka Läänekallast, kui nad Iisraeliga 1994. a rahu tegid.
Jordaania ei esitanud territoriaalseid nõudmisi,
nii et tänased palestiinlased pole õigustatud nõuete esitajad.
Jeruusalemm on alati võtmeteemaks. Punane katkendlik joon näitab piiri,
mis eksisteeris enne 1967. a suvesõda.
Must joon näitab linnaala,
mille Iisraeli parlament Knesset 1989. a otsusega
Iisraeli igaveseks, jagamatuks pealinnaks kuulutas.
Kollased alad on palestiinlaste elurajoonid.
Pildil sinised on Oslo 2 lepingu järgi C-tsooni ehitatud asundused,
mis on täna, 2017. a, endiselt Iisraeli valduses
ja neis elab kokku ca 400 000 iisraellast.
Väited, et asundused on okupeeritud alad
ja rahvusvahelise õiguse vastased, ei pea paika.
Oslo 2 lepingu järgi on Iisraelil õigus kontrollida nn C-alu,
kuni ühiselt, mitte ühepoolselt, midagi muud kokku lepitakse.
Nii Läänekalda kui Ida-Jeruusalemma asundused on lepinguga kooskõlas.
Liigume Jeruusalemma raudtee kuulsa problemaatika juurde,
mille suhtes võttis sõna Pariisi kohus.
Raudtee joon kulgeb nii Lääne- kui Ida-Jeruusalemma poolel.
Viimast väidab Palestiina omavalitsus oma valduseks,
mida Iisrael illegaalselt okupeerivat.
Selle joone pärast käisid PO ja nende Prantsusmaa osakond kohut
2012. aastal.
Nad nõudsid kahelt Prantsuse firmalt, kes trammiliini ehitasid, hüvitist,
kuna need olevat ehitanud Ida-Jeruusalemmas illegaalselt
palestiinlastele kuuluvale maale.
Alstom ja Veolia, suured rahvusvahelised firmad,
ei andnud niisama alla, vaid panid oma juristid tööle.
Nood uurisid läbi kõik detailid ja dokumendid
kuni Rahvasteliidu otsusteni välja
ja tõid need kohtusse uurimiseks.
Kohus leidis, et maa ei kuulu palestiinlastele
ning otsustas, et PO peab maksma 90 000 eurot kompensatsiooni
valesüüdistuse esitamise eest.
Samad põhimõtted puudutavad ka Läänekallast.
Kuid selle kohta ei teinud kohus eraldi otsust,
kuna toonane süüdistus puudutas vaid Ida-Jeruusalemma.
Kuid PO peab nii Ida-Jeruusalemma kui Läänekallast
ühtselt illegaalseks alaks,
mis tsiviilkohtu otsuse järgi ei vasta tõele.
Selles lõppude lõpuks küsimus ongi -
kellele kuulub Jeruusalemm?
Kas islamile, juutidele või kristlastele või kõigile?
Küsimuse võib ka teisiti esitada - Koraan vs Piibel.
Sõltub sellest, kellelt küsida.
Piibel on neid seise ja sündmusi ennustanud juba aastatuhandete eest.
Prohvet Sakarja 12:2-3 järgi ütleb Piibel järgmist:
"Vaata, ma teen Jeruusalemma uimastuskarikaks
kõigile ümberkaudseile rahvaile ..." Sinna võiks sulgudes lisada ÜRO.
Prohvet jätkab: "Ja kõik maa paganad kogunevad tema vastu."
Nii on tuhandeid aastaid vana prohveteering
meie ajal, meie silme all tõeks osutunud.
Läheme eelmise aasta oktoobrisse,
UNESCO otsuse juurde 13.10.2016.
UNESCO valitsus kogunes ja otsustas vähemushäältega,
et Iisraelil pole mingit juriidilist, ajaloolist või usulist sidet
Jeruusalemma, Läänekalda ega oma nüüdse riigi territooriumiga."
Otsuse poolt hääletas 21, vastu 6
ja hääletamata jättis 30 riiki,
sealhulgas pea kõik nn kristlikud lääneriigid.
Samas UNESCO peakorteris Pariisis kogunev Maailmapärandi komitee
võttis kaks nädalat hiljem,
30.10.2016 vastu resolutsiooni,
mille järgi kõik modernses Iisraelis, Jeruusalemmas, Hebronis
ja Petlemmas asuvad ajalooobjektid kuuluvad vaid islami ajalukku.
Seegi otsus tehti vähemushäälte abil,
kui kristlikud lääneriigid, sh Soome, jätsid hääletamata.
Hiljem toodi need UNESCO otsused ÜRO Peaassambleele,
mille põhjal peaassamblee
võttis 29.11.2016 vastu resolutsiooni,
et Templimäe suhtes kasutatakse edaspidi ametlikult
vaid selle araabiakeelset nime Haram el Sharif
või alternatiivina al-Aqsa seal asuva mošee nime järgi.
Edasi otsustas ÜRO oma suures tarkuses,
et Nutumüür, Herodese templi endine läänepoolne tugimüür või selle osa,
on sealtpeale heebreakeelse nime Ha Kotel asemel
üksnes Al Buraq Wall ehk Buraqi müür,
omamata mingit sidet juutidega.
Seda hoolimata sellest, et toosama ÜRO peaassamblee
on siiski aktsepteerinud oma ametlikus kalendris
juutide pühana Yom Kippuri.
Millal ja kuidas seda tähistati, pole peaassamblee veel otsustanud.
Kuid nad on otsustanud,
et juutidel pole olnud kunagi selle piirkonnaga mingit sidet.
Iisrael on siiski edukas olnud.
Nagu pildilt näeb, kuulub ta maailma kaheksa suurriigi hulka.
Väiksusest hoolimata on riigil olnud Jumala õnnistus
kogu oma ajaloo vältel.
USA, Hiina, Jaapan, Saksamaa, Iisrael, Venemaa, Iraan ja India
kuuluvad maailma kaheksa suurvõimu hulka.
Kõik peale Saksamaa, Iraani ja Jaapani on tuumariigid.
Allikaks on kvartaalne ajakiri The American Interest.
Iisrael lisati nimekirja esmakordselt.
Ehk seetõttu, et Iisraeli majandus on tugev
ja pakub huvi ka globaalselt
seoses äsjaleitud energiavarudega.
Ka sõjaliselt on nad regioonis olulisimaks jõuks.
Araabiamaade väitel ihkab Iisrael võimu
ning tahab laieneda kõigi islami- ja araabiamaade aladele.
Pilti vaadates nõuab see omajagu kujutlusvõimet,
hoolimata sellest, et sealt puuduvad mitte-araabiariigid Türgi ja Iraan
ning muidugi ülejäänud islamiriigid.
Nad õpetavad, et vähem kui seitse miljonit iisraellast
tahavad vallutada ca 350 miljoni moslemielanikuga araabiamaid.
Või globaalselt tõlgendatuna -
15 miljonit juuti
1,7 miljardi ehk 1700 miljoni moslemi vastu.
Need asjad on vaadeldavad peamiselt siiski usulisest aspektist.
Suuremasse tervikusse võib kaasata
ka Ilmutusraamatus mainitud päikesetõusu poolt tulevad kuningad.
Objektiks on sel juhul Har Megiddo tasandik Põhja-Iisraelis,
kus kunagi tulevikus saavad tõenäoliselt toimuma
Ilmutusraamatus kujutatud sündmused.
Need Shanghai Koostööühenduse riigid
suudavad kergelt mobiliseerida
200 miljoni sõduriga armee.
Selline oli tänane erisaade.
Viimases osas naaseme veidi aktuaalsemate teemade juurde.
Õnnistatud suve jätku!
Tõlge: Monika Jaaguri
Hea vaataja! Kui oled kogenud, et saatesari on sind puudutanud
ja soovid, et see jätkuks,
võid helistada TV7 Eesti telefonil 900 1777 (kõne hind 7 euri)
või teha ülekande ekraanil nähtavate kanalite kaudu.
Lisa kindlasti makse saaja nimi ja viitenumber.
On hea meeles pidada, et Jumal õnnistab neid,
kes toetavad ja õnnistavad Iisraeli ka sel moel.