TV7 JERUUSALEMMA UUDISED
Eetris on Jeruusalemma Uudiste erisaade.
Naaseme korraks eelmise nädala saate juurde,
kus tõdesime, et nii Jordaania kui Egiptus okupeerisid illegaaselt alu.
Jordaania okupeeris Läänekalda ja Ida-Jeruusalemma ja Egiptus Gaza.
Vaatleme tänases saates Golani keerukat staatust.
Golani osas kehtis 24.07.1922. a Rahvaste Liidu otsus,
mille ÜRO heaks kiitis ja oma põhikirjaga ühendas
ja selle järgi kuulub piirkond juudiriigile.
Kui Prantsusmaa jagas oma mandaadi Süüriaks ja Liibanoniks,
jäi Golan automaatselt Süüria poole.
Kui Süüria 1946. a ÜRO toel iseseisvus,
ei vaevunud keegi kontrollima sellele kuuluvate piiride õigsust.
Seda oleksid võinud teha nii Prantsusmaa kui Suurbritannia
omavahelise Anglo-French lepingu tühistamisega.
Sel juhul oleks Golan jäänud automaatselt sinna,
kuhu oleks pidanudki ehk Briti Palestiina mandaadi osaks.
See kaotas kehtivuse alles aasta pärast Süüria iseseisvumist.
Nii sai Süüria Golani, ilma selleks õigust omamata
ja hoiab sellest põikpäiselt kinni.
Selline oli seis 5.06.1967. a
enne suvesõda.
Egiptus oli kuulutanud sõja ja lõiganud Iisraelilt ära
Akaba lahe kaudu Punasele merele viiva laevatee.
See tähendas rahvusvahelise õiguse järgi sõja kuulutamist.
Jordaania armee oli grupeerunud kaheksasse rindeplokki
relvarahupiiri eri paigus,
sihiga Iisrael keskelt läbi lõigata.
Nelja teise araabiamaa armeed olid kogunenud Iisraeli piiridele.
Ka Jordaania palestiinlased, kes riigis elasid,
osalesid oma Palestiina loomises,
kuid mitte Läänekaldale, vaid Iisraeli riigi maale.
On märkimisväärne, et ei Läänekaldal ega Ida-Jeruusalemmas
19 aastat elanud araablased nimetanud end palestiinlasteks.
Nad olid Jordaania kodanikud. Neil olid Jordaania passid, valuuta
ja nende maaalu valitseti ametlikult Jordaania pealinnast Ammanist.
1948.-1967. a vahel,
kui Läänekallast ja Ida-Jeruusalemma okupeeris illegaalselt Jordaania armee
ei nõudnud neil aladel elavad jordaanlased
või täna end palestiinlasteks kutsuvad araablased
kunagi Läänekallast oma riigiks ega Ida-Jeruusalemma selle pealinnaks.
Selle asemel rajasid nad 1964. a, seega enne sõda PLO
e Palestiina Vabastusorganisatsiooni,
mille rahvuslikku hartasse kuulus absoluutne nõudmine
Iisraeli riigi hävitamise
ja Palestiina rajamise kohta selle asemele.
See nõue on seal tänapäevani.
Kui 1967. a 6. juunil puhkes sõda
Iisraeli ja kuue naaberaraabiamaaga,
osalesid selles ka Läänekaldal elanud palestiinlaste rühmitused,
sihiks trotsida ÜRO põhikirja ja lõpetada Iisraeli eksistents.
See on teine haripunkt Iisraeli-Palestiina konfliktis.
Läänekaldal elanud nn palestiinlased
ründasid ÜRO tunnustatud Iisraeli riiki,
et rajada selle aladel Palestiina.
Sihiks ei olnud Läänekalda iseseisvumine
ja sinna Palestiina loomine, pealinnaga Ida-Jeruusalemmas,
vaid vallutada kogu Iisrael ja teha sellest Palestiina,
pealinnaks terve Jeruusalemm.
Sama pürgimus eksisteerib tänaseni
palestiinlaste rühmituste Fatah', PLO ja Hamasi tegevusprogrammides.
Sõjas läks aga teisiti. Iisrael võitis kõik vaenlased,
vallutas tagasi Ida-Jeruusalemma, Läänekalda,
lisaks Egiptuselt Gaza sektori ja Siinai poolsaare
ning Süürialt Golani.
Sõda lõppes 11.06.1967.
11 päeva hiljem teatas Iisrael ÜRO-le, Araabia Liigale
ja kõigile sõjas osalenutele:
"Tagastame kõik vallutatud alad
tingimusel, et teete meiega lõpliku ja kestva rahu
ning tunnustate meid riigina."
Araabia Liiga kogunes alles kaks ja pool kuud hiljem -
1.09.1967 Khartoumis, Sudaanis
ja võttis vastu üksmeelse otsuse, millest teavitati ka ÜROd:
"Iisraeli ei tunnustata kunagi. Iisraeliga ei tehta kunagi rahu.
Iisraeliga ei peeta kunagi läbirääkimisi."
Nii polnud Iisraelil kõnelustepartnerit vallutatud alade suhtes
ning ta jäi haldama neid rahvusvahelise õiguse järgi,
kuid üksnes Siinai puhul okupeerijana.
Üks märkimisväärsemaid ja endiselt kehtivaid
ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioone
on kuupäevaga 22.11.1967. a,
numbriks 242.
See oli tagajärg
Araabia Liiga 1.09.1967 tehtud "Kolme EI" otsusele.
Resoutsiooni 242 kolm olulist punkti eeldasid, et:
1) Iisrael taandub 1967. a sõjas vallutatud aladelt,
NB: mitte kõigilt aladelt;
2) Ümbritsevad araabiamaad
teevad Iisraeliga püsiva ja õiglase rahu
ning lepivad kokku turvalistes ja tunnustatud piirides
ka Iisraeli suhtes;
3) Pärast mainitud kogu Lähis-Ida puudutava rahu sõlmimist
peab Iisrael taanduma 1967. a sõjas vallutatud aladelt,
mitte kõigilt, vaid neilt aladelt, milles ühiselt kokku lepiti
ja mida ka Iisrael aktsepteerib enda jaoks turvaliste piiridena.
Oluline on täheldada,
et 242 määratleb rahu objektiks Lähis-Ida tervikuna,
mitte palestiinlaste-Iisraeli tänast tüli,
sest seda polnud toona olemaski.
Ka Jeruusalemma ei mainitud eriobjektina.
Resolutsiooni 242 ühemõtteline siht
oli rahu terves Lähis-Idas.
Kuue päeva sõja järgne kaart näitab, et relvarahupiirid ei jäänud kestma.
Egiptus alustas 1968. a uut sõda,
mis kestis 1970. aastani.
Tegemist oli nn kurnamissõjaga (War of Attrition),
mida Egiptus pidas Siinail NSVL antud relvade toel.
Iisrael oli kindlustanud kogu Suessi kanali idapoolse kalda.
Sellest moodustati Bar-Levi kaitseliin
Egiptuse pidevate katsete vastu Siinai kõnelusteta tagasi vallutada.
Neid katseid toimus pidevalt kuni 1970. aastani,
kui ÜRO toel sõlmiti relvarahu.
Egiptusele tähendas see 3-aastast rahunemisaega,
sest araabiamaad Süüria, Iraak, Jordaania, Liibanon ja Egiptus
olid juba kokku leppinud uues sõjas,
mis pidi toimuma oktoobris 1973. a.
Tegu oli plaaniga Operatsioon Badr,
mis viitab islamis Muhamedi sõjaretkedele,
sihiks taas kord iseseisva Iisraeli hävitamine.
Yom Kippuri nimeline sõda
toimus 1973. a oktoobris.
Hele kaardiosa näitab,
milline oli Iisrael enne 1967. a juuni sõda.
Tumedam sinine näitab Iisraeli poolt vallutatud alu.
enne 1973. a toimunud Yom Kippuri sõda.
Punane tähistab osa Suessi kanali idakaldast,
mis oli Egiptuse armee valduses.
Helerohelised osad näitavad alu,
mis jäid Iisraeli kätte pärast Yom Kippuri sõda.
Sõja järel tegi Julgeolekunõukogu taas uue resolutsiooni nr 331,
kus mõisteti hukka araabiamaad sõja alustajana
ja kutsuti järgima
1967. a sõja järgset resolutsiooni 242.
Araabiamaad kasutasid relvana naftat, mida vanem rahvas ehk mäletab.
Toornafta hind kümnekordistus.
Hoolimata Araabia Liiga survest ja USA toel
sõlmisid Egiptus ja Iisrael 1979. a rahulepingu.
Juba enne seda
oli Iisrael loovutanud alu kanali idakaldal ja Suessi lahes.
Kohe pärast rahulepingut Egiptusega
loobus Iisrael rohkem kui poolest Siinai poolsaarest
ja täitis omalt poolt Julgeolekunõukogu resolutsiooni 242
ehk loovutas vallutatud alu rahu eest.
Rahulepingus ei nõudnud Egiptus endale tagasi Gazat.
Egiptus okupeeris Gazat
alates 1948. a kuni 1967. aastani illegaalselt
ja rahvusvahelise tunnustuseta.
Iisrael loovutas Siinai Egiptusele tagasi järk-järgult
1979-1982. aastail
ja Gaza PLO-le 2005. a.
See on tänaseks kõik. Jääge meie kanalile!
Jätkame neil huvitavatel teemadel nädala pärast.
Tõlge: Monika Jaaguri
Hea vaataja! Kui oled kogenud, et saatesari on sind puudutanud
ja soovid, et see jätkuks,
võid helistada TV7 Eesti telefonil 900 1777 (kõne hind 7 euri)
või teha ülekande ekraanil nähtavate kanalite kaudu.
Lisa kindlasti makse saaja nimi ja viitenumber.
On hea meeles pidada, et Jumal õnnistab neid,
kes toetavad ja õnnistavad Iisraeli ka sel moel.