JERUSALEMIN VARTIJAT
Tervehdys ja tervetuloa katsomaan keskustelusarjaa, -
jossa vieraina on Israelin sotilas- ja turvallisuustoimijoita.
Tänään vieraamme on evp, aktiivinen reserviläinen, -
kenraalimajuri Gershon Hacohen. Tervetuloa. - Kiitos.
Olet veteraani panssariupseeri ja palvelit korkeissa tehtävissä.
Palaamme niihin keskustelumme toisessa osassa.
Nyt kuitenkaan aloitamme siitä, että olit ensimmäisiä upseereita, -
joiden palvelu oli alkanut ns. uskonnollisessa kutsuntaerässä.
Tulitte alokkaina puolustusvoimiin 1970-luvun alkupuoliskolla.
Moni teistä jatkoi palvelua ja eteni korkeisiin asemiin -
prikaatikenraaleiksi ja sinun tapauksessasi kenraalimajuriksi.
Mikä selittää, -
että uskonnollista lukiota, jeshivaa käyvä teini-ikäinen -
yhtäkkiä luopuu kipastaan kuten sinä, tai ei tee niin?
Mikä sitten selittää, että etenit IDF:n ylimpään upseeristoon?
Aiheessa olisi tutkittavaa väitöskirjaksi asti.
Voin kertoa tarinan, en antaa koko selitystä -
mainitsemallesi ilmiölle.
En oikeastaan halunnut kouluun, joka yhdisti jeshivan ja lukion.
Aloitan siitä, että äidin puoleinen isoisäni oli pioneeri, -
joka tuli Israeliin kolmannen muuttoaallon alussa 1920-luvulla.
Hän kuului AÉhdut HaAvodah työpataljoonaan.
Isoisäni toimi yhdessä Joseph Trumeldorin kanssa ja -
kuului tämän Krimillä kokoamaan ryhmään, joka muutti Israeliin.
Ryhmän 170 miehestä hän ainoana säilytti uskonnollisen elämäntavan.
Muut sen sijaan luopuivat, hän sen sijaan ei, mutta oli osa ryhmää.
Isä oli maanviljelijä. En halunnut mennä lukioon, -
joka oli eliittikoulu ja täynnä lahjakkaita teini-ikäisiä, -
mutta jolta puuttuivat yhteydet kaupungin ulkopuoliseen maaseutuun.
Koulu sijaitsi Jerusalemissa.
Kasvoit rabbin perheessä, ja useimmat veljistäsi ovat rabbeja.
Isäni ei kuitenkaan ollut rabbi. Voin kertoa kaskun.
Kirjoitin hänestä nekrologin Israel Hayomiin.
Lehdessä tehtiin hyvää työtä ja lähetettiin -
luonnos minulle tarkistusta varten.
Huomautin vain yhdestä asiasta. Artikkelin mukaan isä oli rabbi.
Se ei olisi sopinut isälle.
Kerroin veljeltäni kuulemani tarinan, jonka mukaan hän ja isä -
olivat menneet erään sukulaisemme ultraortodoksisiin häihin.
Vihkimistä varten paikalle oli kutsuttu rabbi, -
jonka sanottiin olevan viisas rabbi se ja se.
Sitten isäni sai kutsun, jossa häntä kutsuttiin rabbi Jedayaksi.
Hän lupautui, mutta sanoi, ettei ole rabbi eivätkä muut viisaita.
Hän ei ollut rabbi mutta kylläkin työyhteydessä rabbeihin.
Hän oli eräänlainen maallikkojohtaja, -
joka avusti synagogan johdossa olematta tehtävään vihitty.
Olet oikeassa.
Lukioista puhuttaessa muut vastaavat sijaitsivat maaseudulla -
kuten isäni ystävän Chaim Druckmanin perustama Or Etzion.
Muitakin lukioita oli maaseudulla. Niissä pääsi iltaisin luontoon.
Halusin maaseudulle. Isäni sanoi kuitenkin, -
että sinulla on myöhemmin aikaa ulkoilla, nyt on aika opiskella.
Mene siis parhaaseen kouluun.
Isä vetosi siihen, että kaikki Israelissa syntyneet johtajat, -
Jitzak Rabin, Moshe Dayan ja Jigal Allon, -
olivat Kadoorie-koulun alumneja.
Kadooriesta oli tullut Or Etzion.
Maatalousoppilaitos oli muuntunut uskonnolliseksi lukioksi ja -
kokeilukouluksi.
Voi kysyä, mikä teki Kadooriesta menestyvien oppilaiden opinahjon.
Opiskelutoveristani Menachem Ben-Sassonista tuli professori.
Myöhemmin Knessetin jäsen.
Menestys selittyy koulun kyvyllä kerätä parhaista parhaimmat -
uskonnollis-sionistisen ryhmän teini-ikäisistä.
Odota kun selitän kuulijoillemme.
Aina 70-luvun lopulle asti ja myöhemminkin -
IDF:n päärabbi oli ainoa pääesikunnan kenraalimajuri.
Hän sai sotilasarvonsa... - Se ostettiin hänelle.
Voin kertoa siitä myöhemmin. Tarina on kiinnostava.
IDF:n päärabbilla oli everstin arvo 15 vuotta, vv. 1948-1963.
Sitten uskonnollisten puolueiden lobbaus johti ylennykseen.
Muut vuoden 1967 sodassa komentaja-asemissa olleet -
olivat ei-uskonnollisia tai jopa uskonnonvastaisia.
Kysymykseni koskee sinun ja aikalaistesi urakehitystä -
vuoden 1967 sodan jälkeen, jolloin ilmapiiri Israelissa muuttui?
Kysymys on kiinnostava, ja historian tietämyksesi erinomaista.
On tarpeen miettiä, mikä kenenkin tausta on.
Otetaan esimerkiksi yksi v. 1948 sodan prikaatikenraaleista, -
- Nahum Sarig. - Hänen poikansa on Eran Sarig.
[Shmuel] "Gorodish" [Gonen] oli Jerusalemista ja puhui jiddishia.
Edetäkseen hänen ja hänen kaltaistensa piti sopeutua.
Heidän piti hyväksyä, etteivät voi olla erilaisia kuin muut.
Tämä päti myös Zeev Almogiin.
Hän lähetti minulle kuvia isästäni, jota opasti Benei Akvivassa.
Zeev Almogista tuli myöhemmin Iraelin laivaston päällikkö.
Hän menestyi erinomaisesti ja -
oli suureksi avuksi ystävälleen [kenraali] Israel Talille.
Almog oli hyvin uskonnollinen, mutta taustaryhmä ei tullut esille.
Hän muutti tapaansa käyttäytyä heti sotilasuransa alussa.
Aloitetaan alokasajastasi. Aloitit jalkaväessä. - Niin oli.
Mitä tapahtui v. 1973 sodassa, ja mikä sai sinut vaihtamaan -
jalkaväestä panssarijoukkoihin?
Tavallaan en koskaan vaihtanut.
Ei kuulosta hyvältä ja pyydän anteeksi, -
mutta esikuvanani oli taitava Saksan armeija, -
joka oli onnistunut yhdistämään laskuvarjo- ja panssarijoukot.
Yksi näistä oli Joachim Peiperin raakalaismainen joukko, -
joka teloitti suuren määrän amerik- kalaisia sotavankeja Ardenneilla.
Olen mielenlaadultani laskuvarjojääkäri. Hyppäsin... -
Olit silloin lähes 60-vuotias. - Pidän hyppäämisestä.
Israelin panssarijoukot ovat hyvin vakiintuneet.
[Prikaatikenraali] Uri Ben-Arin tausta oli Palmachissa.
Hän kehitti panssarijoukkoja Palmachin hengen mukaisesti.
Periaatteena oli, että käskynantajan aikomus toteutuu.
Saksaksi "Auftragtaktik", tehtävälähtöisyys.
Sillä tarkoitetaan, että nuoremmat upseerit -
jos tietävät mitä tavoitellaan, eivät jää odottamaan käskyjä.
Kaikki ei ole keskitettyä. - Täsmälleen.
Otetaan Gazasta vetäytyminen. Tehtävälähtöisyys selittää, -
että kuukauden operaatio toteutettiin alle kahdessa viikossa.
Operaation jälkeinen raportti ja tutkimus -
antoi tietoa alaisteni komentajien päätöksenteosta. Opin paljon.
Jos olisi jääty odottamaan minun määräyksiäni joka tilanteessa, -
päätöksenteko vallinneissa olosuhteissa olisi ollut huonompaa.
Palaamme tähän. - Tämä on ajattelutapani.
Oli lähellä, että olisin ollut taistelemassa jo v. 1973 sodassa.
Meidät lähetettiin Siinaille sodan 1. viikolla -
ajamaan kommandoja takaa.
Olit silloin palvellut vasta vuoden verran.
Vähän vähemmänkin. En ollut vielä kahdeksaatoista.
Äitini allekirjoituksella astuin palvelukseen 17,5-vuotiaana.
Olen syntynyt joulukuussa.
Meidät siirrettiin helikoptereilla Suezin kanavan länsipuolelle -
tehtävänä raivata Port Saidin lentokenttä.
Mirage-hävittäjä oli lähestynyt kenttää varomattomasti, ja -
yksi israelilainen oli kuollut.
Kentän puhdistuksen jälkeen se alkoi toimia -
aktiivisena alueellisena ja lääkintähuollon keskuksena.
Jatkoimme sitten kanavaa pitkin Suezin kaupunkiin.
Olimme siellä taistelujen viimeisenä yönä.
Kyse on kuuluisasta, paha- maineisesta kaupunkitaistelusta.
Kuolonuhreja oli paljon. - 80 sotilasta kuoli.
Tarkoitus oli motittaa Egyptin kolmas armeijakunta, -
joka oli Suezin kanavan toisella eli itäpuolella.
Olin sinä yönä avustamassa helikopterissa, -
kun loukkaantuneita sotilaita lennätettiin Suezista Port Saidiin.
Lensimme edestakaisin. Yö ei ollut helppo.
Se antoi paljon lisää ymmärtämystä.
Osa sitä päätyi kirjaan, -
jonka Nahum Zaken kirjoitti.
Hän oli panssaripataljoona 433:n komentaja.
Nyt prikaatikenraali (evp). Yli 80-vuotias.
Kirjan nimenä on "Suez ei ole Stalingrad".
Siinä on myös erinomaiseti menes- tyneen Ehud Barakin haastattelu.
Hän oli ainoa, joka onnistui pääsemään Sueziin ja sieltä pois.
Salli keskeytys. Kun Egyptin rintaman komentaja antoi...
Siitä haluankin puhua.
Antoi divisioonan komentajalle joko käskyn tai luvan toimia, -
hän sanoi, että Suez ei ole Stalingrad.
Itse asiassa divisioonan komentaja [Avraham] Bren [Adan] sai käskyn -
Palmachin suurelta sankarilta - Uri Ben-Arilta.
Hän oli eteläisen armeijakunnan varakomentaja.
Käsky oli seuraava: -
vallatkaa Suez, ellei se ole Stalingrad.
Vastikään silloisen pataljoonan komentajan piti selittää -
nykyisille hiukan yli 17-vuotiaille sotilailleen, -
miksi kaupungin järjettömään valtaukseen ryhdyttiin.
Hän sanoi, että mikä käsky se sellainen oli.
Mistä tietää ilman valtausyritystä, onko kyse Stalingradista?
Tilanteen katastrofaalisuus selvisi vasta kaupunkiin tultua.
Tämä on sopivaa puhetta pataljoonan komentajan tontilta, -
mutta divisioonan komentaja ei voi käskyttää näin.
Pataljoonan komentaja kohdisti kritiikkinsä käskyn muotoiluun.
Tuon tämän esiin kouluttaessani tulevia divisioonan komentajia.
Opetan käskyjen antamista ja omien velvollisuuksien tiedostamista.
Käskyt pataljoonan komentajille eivät saa olla monitulkintaisia.
Divisioonan komentajan tulee tarjota ratkaisuja ja luoda -
sellainen tapa toimia, -
etteivät riskit selviä vasta kohteessa.
Tulee myös tehdä selväksi, että käskyyn sisältyy -
vapaus arvioida itse, -
onko odotettavissa katastrofi ja jos, olla hyökkäämättä.
Päätösvalta toimimisesta siirretään alemmalle tasolle.
Onko everstiluutnanteilla, pataljoonan komentajilla taito ja -
kypsyys ymmärtää mitä vaaditaan?
Pataljoonan ei, mutta divisioonan komentajilla täytyy olla kyky -
analysoida käskynantoon liittyviä haasteita ja viestiä niistä.
Ongelma täytyy tunnustaa.
Minun velvollisuutenani on päättää hyökätäänkö vai ei.
Pataljoonan tulee raportoida onko edessä surmanloukku vai -
onko kohde otettavissa haltuun.
Jos oman arvion mukaan kyky ei riitä, -
siitä täytyy kertoa heti käskyn muuttamiseksi.
Myös tilanne vaikuttaa toimintatapaan.
Suezin operaation aikaan taisteluja oli käyty jo kolme viikkoa.
Nyt tiedämme, että sodassa -
2600 israelilaista kuoli ja paljon tätä useampi haavoittui.
Sinähän olet kirjoittanut aiheesta. - Kyllä.
Komentajan riskiarvio kuolleiden määrästä sodan alkaessa -
ei voi olla sama kuin viimeisenä. - Täsmälleen.
Erityisesti divisioonan komentajien tulee ymmärtää tämä.
Suezin taisteluhan käytiin tuntia ennen tulitauon alkua.
Tilanne oli sotilaiden kannalta erityisen herkkä.
Muistan kuinka ensimmäisen tulitauon julistamisen jälkeen -
tuli tunne, että sota oikeasti loppuu nyt.
Sinä yönä kuitenkin taivas hehkui punaisena, ja yö oli karmaiseva.
Me sotilaat emme tienneet mikä muuttui, eikä meiltä kysytty.
Mieleeni tulevat ensimmäisen maailmansodan viimeiset tunnit.
Silloin päätettiin, että tukitauko astuu voimaan 11. tunnilla 11.11.
Kuolonuhrit tunteina ennen klo 23 olivat turhia.
Komentajien täytyy ilman muuta olla tästä tietoisia.
Toisaalta jos siirrytään vuoteen 1982 -
meidät pakotettiin tulitaukoon kuin koripallossa.
Tuomari keskeyttää pelin. - Tilanne ei tukenut päätöstä.
Kenraali Hacohen, malttakaa, sillä pääsemme kyllä vuoteen 1982.
Vastaan kuitenkin alkuperäiseen kysymykseesi.
Erottuivatko uskonnollisista perheistä tulevat muista?
Miksi he eivät erottuneet? Käytän itseäni vertailukohtana.
En käytä kippaa. Olen eräänlainen hybridi.
En kutsu itseäni maallistuneeksi.
Kipasta luopuminen ei liittynyt uskoa tai -
Jumalaa koskevien epäilysten vuoksi.
Ei mitään sen kaltaista, vaan en halunnut olla näkyvä symboli, -
joka nostettaisiin edustamaan tiettyä ryhmää.
Eräänlainen keulakuva - tai ilmentymä.
Käytetään tämän keskustelumme viimeiset minuutit ja -
palataan v. 1973 sotaan.
Panssarijoukot kokivat merkittäviä miehistömenetyksiä.
Piti nopeasti kouluttaa jalkaväestä johtajia panssarijoukkoihin.
Mitä tapahtui? - Olimme väijyneet kuukauden -
Ison Katkerajärven alueella.
Vastapuolena oli Egyptin 3. armeijakunnan kommandoyksiköitä.
Saimme käskyn siirtyä Suezin-kanavan toiselle puolelle.
Siellä oli Nahum Zakenin pataljoona 433.
Meistä tuli osa panssarikolonnaa.
Prikaatin komentaja Aryeh Keren tuli paikalle ensimmäisenä iltana.
Nostin käteni ja sanoin, etten halua olla täällä.
Kysyttäessä vastasin liittyneeni jalkaväen Nahal-yksikköön -
päästäkseni myöhemmin Sayeret Matkaliin.
Eliittiyksikköön, jota mm. Ehud Barak johti.
Minun paikkani ei ole täällä.
Hän sanoi, ettei ymmärtänyt ja jatkoi, -
että jos voit valita, juoksetko 60 km saavuttaaksesi vihollisesi -
tai ajatko panssarivaunulla, kumman valitset.
Mehän olimme jo siellä.
Tilanne aiheutti muissa hämmennystä ja levottomuutta.
Sitten divisioonan komentaja Bren saapui paikalle.
Brenhän oli hyvin hillitty henkilö. - Introvertti.
En kritisoi häntä, mutta -
hänen puheensa ei ollut kovinkaan inspiroivaa.
Seuraavaksi tuli "enkeli" Dr. Dov Tamari.
Kenraali Brenin varamies.
Ihailen häntä. Hän on hyvä opettaja.
Hän oli silloin 38-vuotias, komea ja todella älykäs.
Hän puhui kanssamme kolme tuntia -
todetakseen sitten, että yksikössä voin edetä tankinjohtajaksi.
Kenraali Tamari oli aiemmin johtanut -
Sayeret Matkalia ja laskuvarjopataljoonaa.
Hänen povattiin nousevan jopa IDF:n komentajaksi.
Valitsit siis panssarijoukot. - Kun suostuin, -
Suez-operaatiossa olleen panssarivaunun miehistö -
pyysi tykkitorniin katsomaan edellisen komentajan aivojen jäänteitä.
He kysyivät, olenko hullu.
Heidän edellisen päällikkönsä ruumisko oli vielä tankissa?
Eikö ollut siivottu? - Oli, mutta seinässä oli jälkiä.
En ollut tankinjohtajaksi koulutettavien listalla ja -
olin ollut pataljoonassakin vasta 3 viikkoa.
Menin Nahum Zakenin puheille. En tiedä miten uskalsin.
Hän oli iso ja vahvarakenteinen.
Kerroin haluavani tankinjohtajan kurssille, mutta en ole listalla.
Monet listalla olevat taas eivät ole kiinnostuneet.
Sain ohjeen löytää ja korvata joku ei-kiinnostunut.
Israelilaista improvisointia.
Tänä päivänä sitä ei enää ole. Olemme menettäneet kyvyn.
Suunnitelma oli, että jäisin kurssin jälkeen kouluttajaksi.
Lähdin kuitenkin Golanille.
Olet johtanut joukkoja kaikilla tasoilla -
joukkueesta, komppaniaan, pataljoo- naan, prikaatiin, divisioonaan ja -
panssarivoimiin, aivan viime aikoihin asti.
Palaamme keskustelumme toisessa osassa tapahtumiin, -
joiden aikana olit majuri ja käytiin v. 1982 Libanonin sotaa.
Jatkan kuitenkin vielä, jotta tarinan ydin selviää.
Lähdin Golanille ilman määräystä.
Minulta kysyttiin halusinko liittyä 7. vai 188. prikaatiin.
Molempien asemapaikka on Golanilla.
Kysyin Golani-prikaatin yksiköistä ja sain tietää, -
että yksi prikaatin pataljoonista...
Tämä vaatii selitystä. Golani oli jalkaväkiprikaati.
Myöhemmin, kun johdit Golanilla 36. panssaridivisioonaa, -
IDF:n organisaatiomuutoksessa Golani siirtyi vastuullesi.
Tehtävänäsi oli valita Golani- prikaatille uusi komentaja.
Minut lähetettiin 53. pataljoonaan.
Se sijaitsi Mazraat beit Jinnissä -
v.1973 sotaa edeltäneen rajalinjan takana, Hermonin vuoren juurella.
Kompaniani komentajana toimi Yossi Zamri, jota todella ihailen.
Hän oli yksi sankareista prikaatissa, -
joka onnistui torjumaan syyrialaisten toistuvat yritykset -
tulla tankeillaan rajalinjan yli. - Syyrian hyökkäys.
Olin komppaniassa koko näännytyssodan ajan, -
joka alkoi ensimmäisen intifadan jälkeen.
Sitten minut lähetettiin upseerikouluun.
Komppaniani päällikkönä upseerikurssilla oli Yossi Zamri.
Et ollut vielä täyttänyt yhdeksäätoista ja olit vänrikki.
Urapolustasi kenraalimajuriksi kuulemme seuraavassa jaksossa.
Kiitos Gershon Hacohen. Palaamme uuden jakson merkeissä.
Suomennos: Pirkko Oittinen