JERUSALEMIN VARTIJAT
Hei Jerusalemista ja tervetuloa seuraamaan ohjelmasarjaa, -
jossa vierailee israelilaisia viranomaisia ja asiantuntijoita -
kansallisen turvallisuuden eri osa-alueilta.
Tänään vieraanamme on tohtori Uzi Arad.
Hän on toiminut osastonjohtajana Mossadissa -
ja kansallisen turvallisuuden neuvoston johtajana.
Hänellä on laaja asiantuntemus strategia-alalta, päätöksenteosta, -
energia-alalta ja monilta muilta aloilta.
Hän on tiedustelu- ja turvallisuusalojen veteraani.
Tohtori Arad, tervetuloa! - Kiitos. Mukava olla täällä.
Aloitetaanpa nykyhetkestä. Mennään sitten vähitellen taaksepäin.
Ilmavoimathan käyttävät nykyään -
miehittämättömiä ilma-aluksia enemmän ja enemmän.
Harjoitetaanko vakoilutoimintaa pian samalla lailla ilman vakoojia -
elektroniikkaa, kybervakoilua ja signaalitiedustelua hyödyntäen?
Kysyn tätä sinulta, sillä toimit aikanasi tiedustelun ihmispuolella.
Kysymys on filosofinen, -
sillä elämme nyt keskellä aikaa, -
jossa keskustellaan, mikä on ihmisen ja koneen suhde -
ja milloin koneet ottavat vallan.
Jotkut ovat taipuvaisia ajattelemaan, että pahimmassa tapauksessa -
me ihmiset saatamme olla tuomassa tuhoa yllemme -
ja hävittämässä koko ihmiskuntaa koneillamme.
Se on hyvin surullinen mahdollisuus, -
ja loppu voi olla lähempänä kuin ajattelemmekaan.
Toisaalta on muodikasta sanoa, että ihmisen henki tai luovuus -
tai ihmisen kekseliäisyys voittaa aina, -
vaikka siirrämme koneiden tehtäväksi -
osan toiminnoista, joita ihmiset muutoin tekisivät, -
ja hyödynnämme koneiden suomia mahdollisuuksia, -
jotka ylittävät ihmisen kyvyt mennen tullen.
Esimerkkinä laskenta.
Mutta pidämme itsellämme aina tietyn hallintavallan, -
sillä emme ole valmiit jättämään kaikkea koneiden vastuulle.
Niinpä ihmiselle jää aina pieni hallintavalta.
Voimme tietysti odottaa, niin kuin jo nyt näemme, -
että toimintatavat tiedustelussa ovat muuttumassa täysin -
digitaalisen vallankumouksen seurauksena -
ja tekoälyn vallankumouksen ansiosta.
Ja kuten sanoit, vastaava kehitys on nähtävillä ilmavoimissakin.
Mutta tämä merkitsee luultavimmin sitä, -
että tiedonkeruu ja analysointi siirtyy yhä enemmän koneiden vastuulle, -
sillä niissä koneiden kapasiteetti ylittää ihmisaivojen kapasiteetin.
Silloin meidän tehtäväksemme jäisi joko näiden koneiden kehittäminen -
tai koneiden valvominen, eli läsnäoloamme tarvittaisiin siinäkin.
En usko, että ihmiset jäävät tarpeettomiksi, -
mutta työn luonne muuttuu kokonaan.
Etenit Mossadin riveissä noin 20 vuoden ajan, -
et aivan alimmalta portaalta, mutta melko alhaalta, -
aina osastopäälliköksi asti.
Israelissa se vastaa kenraalimajurin arvoa.
Erikoisalojasi olivat yhteydet ulkomaisiin tiedustelupalveluihin -
sekä tiedustelutiedon tutkiminen ja arviointi.
Ne molemmat vaativat ihmisen ja ihmisaivojen toimintaa -
ja kykyä osata toimia ihmisten kanssa.
Täytyy tietää, miten kosiskella eri kulttuureihin kuuluvia.
Kysymys kuuluu, mikä sinut toi Mossadiin alunperin.
Ellen erehdy, ensimmäinen työsi -
liittyi energiaan 1970-luvun alussa -
heti öljykriisin jälkeen Yhdysvalloissa -
ja kokemukseesi yhdysvaltalaisessa ajatushautomossa.
Henkilökohtaisella historiallani ei juurikaan ole merkitystä.
Olin aina halunnut työskennellä hallinnossa.
Halusin koulutuksen, jolla se olisi mahdollista.
Siksi opiskelin julkishallintoa täällä Israelissa.
Sitten menin Woodrow Wilson -instituuttiin Princetoniin -
ja sieltä töihin ajatushautomoon.
Siihen aikaan etsiskelin aihetta väitöskirjalleni.
Alun perin halusin kouluttautua puolustusalalle.
Ensimmäinen ehdotukseni ei ollut energia-aihe.
Halusin tutkia järjestelmäanalyysin, kustannus-hyötyanalyysin -
ja PPB-järjestelmän sovelluksia USA:n ulko- ja puolustusministeriöissä.
PPBS tarkoittaa suunnittelua ohjelmointia ja budjetointia.
Näitä johtamisen ja päätöksenteon työkalut menestyivät Pentagonissa -
mutta eivät ulkoministeriössä, -
vaikka työtä johti Tom Schelling, joka myöhemmin sai Nobelin.
Halusin tutkia niitä -
ja samalla oppia hallitsemaan nämä työkalut.
Ohjaajani Princetonissa torppasi idean.
Hän sanoi, ettei niissä asioissa voi luoda mitään uutta. Jäin tyhjän päälle.
Niinpä aloin etsiä aihetta, jolla olisi käytännön merkitystä.
En halunnut olla pelkästään teoreettinen.
Katselin ympärilleni ja haistelin ilmaa. Vuosi oli 1972.
Aavistelin, että tulossa oli öljykriisi. Kirjoitin väitöskirjani siitä.
Aiheeni oli keskinäinen riippuvuus energiasta ja huoltovarmuudesta.
Se sopi täydellisesti vuoden 1973 tapahtumiin.
Työni oli hyvin ajankohtainen.
Minulla oli onnekseni hyvät yhteydet mm. suuriin öljy-yhtiöihin.
Mutta se loppui siihen, että Mossad huomasi minut.
Mossadista tultiin Amerikkaan tapaamaan minua.
He kertoivat haluavansa minut riveihinsä.
Vastasin, että hoidan velvollisuuteni loppuun ja tulen.
Niin minä tein. Kun liityin Mossadiin vuonna 1975, -
kävi ilmi, ettei energia ollut heidän ykkösasiansa.
Uppouduin kahteen alueeseen, joilla olen viettänyt valtaosan työajastani.
Ensimmäinen on arabien ja Israelin konflikti -
ja toinen on strategia sekä ydinaseet ja niiden leviäminen.
Olet oikeassa. Siirryin osastolta toiselle.
Tässä yhteydessä mainitsen jälleen yhden asian, -
jossa Israel on poikkeuksellinen.
Muissa maissa tiedustelupalvelujen operatiivinen osasto -
vastaa tyypillisesti sekä yhteyksistä ulkomaille ja suhteista liittolaisiin -
että henkilötiedustelusta ja yksipuolisista toimista, -
Israelissa ne ovat erillään. Israelissa on erikseen vakoiluosasto, -
joka värvää ja käyttää agentteja.
Agenteista melkein kaikki ovat arabeja tai iranilaisia.
Sitten on täysin erillinen osasto, joka vastaa tiedusteluyhteistyöstä -
lähinnä liittolaisten kanssa.
Eräänlainen salainen ulkomaanedustus. - Tiedustelualalla.
Tietyllä tavalla ne vastaavat toisiaan.
Molemmissa on inhimillinen komponentti, -
mutta siinä missä tiedustelu-upseeri rakentaa suhdetta agenttiin -
ja yrittää saada tämän toimimaan haluamallaan tavalla, -
yhteysupseeri työskentelee tiedustelupalvelujen kanssa.
Hän pyrkii vaikuttamaan ja auttamaan omaa tiedustelupalvelua -
monien henkilöiden ja toimijoiden kautta.
Se on usein paljon vaikeampaa.
Tiedustelu-upseeri toimii tavallaan vähittäiskaupassa, -
kun taas te yhteysupseerit, jotka olette yhteydessä mm. CIA:han ja MI6:een, -
työskentelette tavallaan tukussa.
Kaikki, mikä tehtiin yhteistyössä muiden kanssa, -
esimerkiksi kahden tai kolmen maan kanssa toteutettu henkilötiedustelu, -
tehtiin yhteysosaston kautta.
Jos operaatio oli "sinivalkoinen", siitä vastasi tiedusteluosasto.
Yhteysosasto oli mukana kaikenlaisissa operaatioissa: -
signaali- ja henkilötiedustelussa, politiikassa.
Tunnusomaista oli, että se tehtiin yhteistyössä liittolaisten kanssa.
Tässä Israelin poikkeuksellinen järjestelmä osoittautui toimivaksi, -
sillä liittolaisten kanssa täytyy oppia työskentelemään.
Me opimme sen. Työskentelyssä on sääntöjä.
Tiedusteluliittoja muodostuu samalla lailla kun sotilasliittoja.
On aivan eri kysymys, miten niistä saadaan tuottavia, hedelmällisiä, -
ammattitaitoisia ja kollegiaalisia.
Mossadissa muistaakseni Nachum tuli siltä puolelta.
Nachum Admoni, entinen Mossad-johtaja.
Samoin Efraim Halevi.
Siltä puolelta tuli myös kuuluisa David Kimche.
Yhteysosastolta on siis tullut ainakin kolme tai neljä Mossad-johtajaa, -
kun taas vakoiluosastolta on tullut vain Jossi.
Muita ei tule mieleeni.
Hän on ensimmäinen. Jossi Cohen, väistyvä johtaja.
Sekin on merkki jostain. En tiedä mistä.
Mainitsit Israelin poikkeuksellisuuden.
Joitain israelilaisia on syytetty siitä, -
että he korostavat sitä liikaa.
Sanotaan, että he ovat ylimielisiä -
ja tekevät joskus kollegoiden elämästä vaikeaa -
antamalla ymmärtää, että Mossad tietää parhaiten.
Miten sinä asian koit? Tapasit työssäsi brittejä ja ranskalaisia.
Asemapaikkojasi olivat Bryssel, Pariisi ja Washington.
Onko olemassa kulttuurimuuri meidän israelilaisten -
ja eurooppalaisten ja pohjoisamerikkalaisten välillä?
Israelilaisia voi toki yleistää, -
mutta israelilaissakin on paljon erilaisia ihmisiä.
Meillä on eri tyylejä. On totta, että erityisesti Israelissa syntyneet -
uskovat usein, että me...
Joskus uskomme sloganeissamme, että olemme kasvuyritysten maa.
Joskus se on paisuteltu omakuva.
Ei vain kasvuyritysten maa, valo kansoille.
Vanhempi, viisaampi sukupolvi -
tunsi paremmin, mitkä ovat tai olivat vahvuuksiamme -
ja missä meillä on heikkouksia. Ja niitä on.
Tiedusteluviranomaiselle on sopivaa, -
että hänellä on hyvin rehellinen kuva itsestään.
Ja sama periaatetta kannattaa soveltaa liittolaisiin.
Kannattaa tutkia, missä liittolaiset ovat meitä parempia.
Aina on alueita, joissa joku on meitä parempi. Siihen on monia eri syitä.
Usein pyrimme täydentämään toinen toistamme.
Ei pidä olla ylimielinen. Se ei ole viisasta.
Aina on hyödyllisempää osoittaa kunnioitusta toisia kohtaan, -
etenkin silloin kun se on ansaittua.
Kaikilla liittolaisillamme oli töissä erittäin hienoja ihmisiä.
Olen tuntenut ensiluokkaisia tiedusteluviranomaisia -
Ranskasta, Britanniasta, Saksasta. Toistan: Saksasta.
Amerikasta, Kanadasta. Aina on niitä, jotka ovat meitä etevämpiä.
Onko siinä eroa, -
miten lähestytään brittejä, venäläisiä tai Lähi-idän ihmisiä?
Lännessä meillä on yleensä järkev... tarkoitan samanlainen lähestymistapa.
Meillä on samanlainen käsitys siitä, mitä on kunnollisuus ja rehellisyys.
Lähi-idässä on erilainen tyyli ja näkemys.
Muistan esimerkiksi, kun pääministeri järjesti valtavan show'n, -
jossa hän esitteli Teheranista tuotuja arkistoja.
Hän johtopäätelmänsä oli, että iranilaiset valehtelevat.
Ihanko totta?
Jos kypsään ikään ehtineestä karaistuneesta iranilaisesta sanoisi, -
että hän ei valehtele, hän loukkaantuisi!
Mitä se siis on?
Tietyissä kulttuureissa otetaan tiettyjä vapauksia, -
mutta he tunnustavat sen itse ensimmäisenä.
Pitää suhtautua kunnioittavasti ja yrittää olla samalla aaltopituudella -
liittolaisten kanssa, jos haluaa tehdä yhteistyötä.
Lähi-idässä niin täytyy tehdä.
Minut ohjattiin aina -
ottamaan yhteyttä arabitiedustelijoihin, -
sillä vain arabi ymmärtää arabia.
Heillä on sellaista mielen ketteryyttä, -
jota me suoraviivaiset emme pysty ymmärtämään.
Otamme todesta sellaisia sanoja, joita he eivät tarkoita.
Kutsun sitä puhetapaa arabeskiksi.
Se on hyvin, hyvin monimutkaista.
Minä vain kuuntelin ja opin.
He puhuivat ja puhuivat, -
sillä heillä oli ihaileva kuuntelija.
Osa ulkomaisista tiedustelupalveluista oli sekä ystäviä että vihollisia.
Joskus ne vakoilevat sinua, vaikka ne samaan aikaan tekevät yhteistyötä.
Miten se yhteensovitetaan? En tarkoita sinua henkilökohtaisesti.
Mutta monet tiedustelupalvelut yrittävät vakoilla Israelia, -
vaikka ne tekevät myös yhteistyötä.
Amerikkalaiset yrittivät värvätä minut opiskeluaikanani kahdesti.
Vuosia myöhemmin, kun olin työni kautta yhteydessä CIA:han, -
tapasin kysyä, mitä tälle värvääjälle kuuluu.
Hänelle minä ulkomaalainen opiskelija olin ollut kiinnostava kohde.
Se on totta. Sellaista tapahtuu.
Joissain tapauksissa on olemassa säännöt, mikä on sallittua ja mikä ei.
Se ei aina ole symmetristä.
Suurvalta voi ottaa vapauksia käydessään kauppaa tiedoilla.
Se voi olla liian vahvasti sanottu, -
mutta joka tapauksessa symmetriaa ei ole.
Olemassa on kuitenkin asioita, joita liittolaiselta voi odottaa.
Jos se tekee jotain, mikä rikkoo sopimuksia, -
täytyy pohtia, onko se mennyt liian pitkälle -
vai voiko sen hyväksyä elämän tosiasiana.
Amerikkalaiset pitävät meitä silmällä. Se ei ole mitään uutta.
En kadehdi heitä. Heillä ei ole helppo työ!
Meitä on hyvin vaikea ymmärtää.
Me emme ylitä sopimattomuuden rajoja suhteessa Yhdysvaltoihin, -
sillä se ei ole intresseissämme.
Kun eräs toinen taho vakoili Yhdysvaltoja, se kostautui.
Siksi noudatamme eri sääntöjä.
Tarkoitat "meillä" Mossadia. Pollardin tapaus, johon viittasit, -
oli puolustusministeriön operaatio.
Niin. Se hoidettiin taitamattomasti.
Mutta tämä ei tarkoita, ettemme välillä ole pettyneitä.
Emme siihen, että meitä vakoillaan -
vaan siihen, että joskus meitä huijataan.
Huijaaminen ei ole hyvä juttu.
Minusta on hyvin arvokasta -
olla luotettava ja uskottava.
On hyvä panostaa uskottavuuteen.
Kerron esimerkin.
Meillä vieraili eräs korkea-arvoinen henkilö CIA:sta.
Hän tuli Israeliin delegaation kanssa.
Hänen kanssaan käytiin ammatillisia keskusteluja -
niin kutsutussa vierasmajassa. Noin kello 17.30...
Mossadin päämajassa.
Tapaaminen päättyi kello 17.30.
Delegaatio lähti toimitiloista.
Kun me menimme huoneeseen, huomasimme, -
että delegaation johtajalta oli jäänyt huoneeseen kaikki paperit.
Mitä tehdä?
Älä kysy sitä journalistilta, -
sillä journalistin etiikka on erilainen kuin Mossadin.
Journalisti olisi tutkinut kansion.
Minä kutsuin kuljettajan.
Sanoin: "Aja Amerikan suurlähetystöön.
Vaikka rikkoisit kaikkia liikennesääntöjä, -
sinun on päästävä perille ennen kyseistä miestä, -
jotta kansio odottaa miestä perillä."
Uskottavuus, jonka me sillä ansaitsimme, oli paljon arvokkaampi -
kuin satunnaiset tiedot, joita olisimme saaneet penkomalla.
Se on hyvin arvokasta. Siitä oli meille hyötyä.
Ariel Sharon sanoi kerran: "Itsehillintä on valtaa."
Se, että te että käyttäneet teille avautunutta tilaisuutta hyväksenne...
Niin. Pidättyväisyys, kunnioitus, kunnollisuus -
ja jopa ritarillisuus, jota joskus on myös tarvittu, kannattavat.
Tohtori Uzi Arad, entinen osastopäällikkö Mossadissa, -
tämä on ensimmäinen osa kaksiosaisesta keskustelusta.
Keskitymme nyt tiedusteluun. Siirrytään seuraavaan aiheeseen.
Tulit Mossadiin 1970-luvun puolessa välissä.
Israel oli juuri käynyt Jom kippur -sodan.
Silloin tutkintakomissio antoi arviointeja käsittelevän suosituksen.
Arvioinnin oli siihen asti hoitanut lähes yksinomaan sotilastiedustelu, -
Israelissa "Aman".
Suositeltiin, että myös ulkoministeri ja Mossad laatisivat arvion.
Olit osa... - Minä olin hyötyjä.
Kun asiaa tarkastelee nyt, 45 vuotta myöhemmin, -
onko siitä ollut hyötyä, -
että olemassa on kolme tai neljä kilpailevaa arviota?
On ehdottomasti. Ne tosin kehittyivät eri suuntiin.
Nykyisin minusta tuntuu, että on olemassa työalueita, -
joilla eri tiedustelutahot ovat muita edellä.
Ne ovat niiden erikoisalueita.
Esimerkiksi turvallisuuspalvelu... - Shabak.
Koska se on paljon tekemisissä palestiinalaisten kanssa, -
sen tutkimusosastolla on paljon tietoa ja osaamista palestiinalaisasioista.
Siksi sitä kuunnellaan niissä asioissa kenties enemmän kuin Mossadia -
tai sotilastiedustelu Amania.
Mossad taas on keskittynyt Iraniin ja ydinaseiden leviämisen estämiseen.
Sillä on kokemusta Iranista.
Sitä on vähitellen alettu kuuntelemaan Iran-asioissa -
joskus jopa yhtä paljon kuin sotilastiedustelua.
Ja kun kyse on puhtaasti sotilasasioista, -
sotilastiedustelu on ykkönen.
Eri tiedustelupalvelut ovat ajan mittaan erikoistuneet.
Moninaisuus tai monimuotoisuus -
johtaa joskus harvakseltaan myös erilaisiin näkökantoihin.
Erilaisista näkökannoista on joskus hyötyä.
Sillä voidaan välttää urautuminen yhteen ajatteluun.
Mutta silloin päätöksenteon taakka siirretään päättäjälle.
Hänellä on kaksi tai kolme vaihtoehtoa valittavana.
Lopulta hänen täytyy valita yksi.
Se ei tarkoita, etteivät vaihtoehdot tulleet aiemmin valtiomiehen tietoon.
Voi se olla nainenkin, Golda Meir vuonna 1973.
Saattoi olla helpompi, kun vaihtoehtoja oli vain yksi.
Se vain siirtää päätöstä ylemmäs.
Aivan. Ja se on huono juttu.
Osuit nyt hyvin vakavaan puutteellisuuteen.
Meiltä puuttuu se, mitä 1970-luvulla suositeltiin, -
että pääministerillä ja kabinetilla -
olisi kansallinen tiedusteluneuvonantaja, -
jonka vastuulla olisi koota, yhdistää ja haastaa arviointeja.
Silloin pääministerin ei tarvitsisi kaiken muun ohella yrittää päättää, -
kenen näkemystä puoltaa.
Aina hän ei ole siihen kykeneväkään.
Hän voi valita sen, jolla on syvin tai kovin ääni -
tai joka lähetti arvionsa ensin.
Me kilpailimme siitä, kenen paperi on ensimmäisenä pääministerin pöydällä.
Julkaise tai kuole. Kuten akateemisessa maailmassa.
Se on epätervettä. Tämä puutteellisuus vaivaa meitä yhä.
Se, että Israel toimii eri lailla kuin muut, ei olekaan aina hyvä asia.
Teillä on siis eräänlainen kollegiaalinen suhde -
Shabakin, Amanin ja ulkoministeriön kanssa.
Mutta Mossadin sisälläkin osastonne joutui kilpailemaan -
ajasta ja huomiosta -
muiden, teitä operatiivisempien osastojen kanssa. Miten se sujui?
Minun aikanani analyyttiselle osastolle hakeutui analyyttisesti ajattelevia.
Yleensä he olivat korkeasti koulutettuja.
Heiltä puuttui seikkailunhaluisuus, jota tarvitaan operatiivisella puolella.
Analyyttinen ja operatiivinen osasto olivat tietyllä tavalla erillään.
Ajan mittaan tapahtui kuitenkin vaihtoa.
Operatiiviselta puolelta tuli joskus joku johtamaan analyyttistä osastoa.
Esimerkkinä Ilan Mizrahi, joka pärjäsi oikein hyvin.
Samoin monia siirtyi analyyttiseltä osastolta yhteysosastolle, -
sillä siellä tarvitaan kansainvälisyyttä, -
ja jopa operatiiviselle osastolle.
Nykyään rajat ovat hieman hämärtyneet.
Yksikkö, joka on kaikkein salaisin, -
ja kuten amerikkalaiset sanovat, "suorittamiseen suuntautunut", -
tunnetaan nimellä "Caesaria".
Se suorittaa salamurhia -
ja muita hyvin salaisia operaatioita.
Ovatko sen operaatiot edelleen vain hyvin pienen sisäpiirin tiedossa -
salassa jopa analyytikoilta?
Useimmiten.
Tarvittaessa kuitenkin analyyttisen osaston johtajaa -
pidetään usein ajan tasalla, -
niin että jos tarvitaan analyyttistä osaamista, sitä on saatavilla.
Silloinkin operaatio itse pysyy osaston sisäisenä.
Mutta aina välillä joku voi pyytää neuvoa.
Salassapito osastojen välillä säilyy, -
kun tietoihin käsiksi pääsevien joukko pidetään hyvin pienenä.
Tunnen itseni mieheksi, joka on nähnyt vallankumouksen.
Tiedustelumaailma nykyään, aivan kuten päätöksenteon maailma, -
on muuttunut täysin. Minä en enää osaisi toimia siellä.
Joskus säälin niitä, jotka tekevät sitä työtä nykymaailmassa, -
sillä nykyisin on hyvin vaikeaa toimia salassa.
Uzi Arad, kiitos! Jatkamme keskustelua hyvin pian.
Kiitos.
Suomennos: Marianne Tenetz