JERUSALEMIN VARTIJAT
Hei Jerusalemista ja tervetuloa seuraamaan ohjelmasarjaa, -
jossa on vieraana Israelin sotilas- ja turvallisuusasiantuntijoita.
Tänään vieraanamme on prikaatinkenraali, tohtori Tarif Bader.
Hän toimi aivan viime aikoihin asti -
Israelin puolustusvoimien ylilääkärinä.
Nyt hän on aloittamassa siviiliuraa ylilääkärinä sairaalassa, -
joka on Israelin suurimpia keskussairaaloita, -
Kaplanin sairaalassa lähellä Rehovotia.
Kaplanin sairaala on nimetty -
maan ensimmäisen talousministerin mukaan.
Se kertoo rahan merkityksestä tällä alalla.
Kenraali, tohtori Bader, tervetuloa! - Paljon kiitoksia!
Keskustelussamme yhdistyy kolme vahvuutta -
taustassasi ja urassasi.
Oikeastaan edellä mainitun rahan voisi lukea samaan joukkoon.
Ne ovat lääketiede, armeija ja vähemmistö.
Olet lähtöisin Harfeishin druusikylästä Ylä-Galileasta.
Kylä sijaitsee kukkulan laella.
Selitetäänpä aivan ensimmäiseksi erityisesti ulkomaisille katsojille, -
mikä on druusiyhteisö. Millaisia perinteitä sillä on?
Mikä on druusin ja arabin ero?
Ja katsojille tiedoksi, -
että joka viides israelilainen on arabi, joko muslimi tai kristitty.
Joka 65. israelilainen on druusi.
Israelissa on noin 140 000 druusia.
Mikä on druusi?
Paljon kiitoksia!
Mainitsit druusit ja vähemmistön.
Oma tilanteeni on se, että olen aina vähemmistössä.
Druusit ovat vähemmistö Israelissa ja arabien keskuudessa Israelissa.
Aloitan arabeista, sillä druusilaisuus uskontona -
on peräisin arabiväestöltä.
Äidinkieleni on arabia.
Druusilaisuus on melko uusi uskonto.
Se syntyi noin 1 400 vuotta sitten.
Se on peräisin muslimeilta.
Uskomme yhteen jumalaan. Meillä on omat profeettamme.
Totta kai kunnioitamme kaikkia muitakin profeettoja.
Uskontomme on pyhä uskonto.
Uskomme, että lähes kaikilla ihmisillä oli tilaisuus liittyä druusilaisuuteen.
Ne, jotka silloin päättivät liittyä, ovat nyt druuseja.
Ne, jotka eivät liittyneet, eivät saa olla druuseja.
Druusilaisuudessa annetaan vain yhdensuuntainen lippu.
Ihminen voi päättää olla olematta druusi, -
jos päättää esimerkiksi, ettei halua sitä.
Mutta uskontoon ei ole mahdollista liittyä.
Siihen oli mahdollisuus 1 400 vuotta sitten.
Jos silloin ei liittynyt, tilaisuus meni ohi.
Se on siis hyvin rajattu kerho.
Valtaosa druusiasutuksista, kylistä ja kaupungeista, -
Israelin druusiyhteisössä sijaitsevat vuoren tai kukkulan laella.
Se selvästi johtuu siitä, että menneinä vuosisatoina -
eri vallanpitäjien ja valtakuntien alaisuudessa -
esi-isiänne piiritettiin. He etsivät turvaa korkeista maastonkohdista.
He olivat myös hurjia taistelijoita.
Se on totta. Puhumme ajasta ennen Israelin valtiota.
Druusivähemmistön piti taistella ja puolustaa itseään.
Siksi juuri he valitsivat rakentaa talonsa kukkulan laelle.
Taloa on helpompi puolustaa, kun se sijaitsee kukkulan laella.
On totta, että valtaosa Israelin druusikylistä -
sijaitsee vuorilla tai kukkuloilla Israelin pohjoisosassa -
aina Karmelin vuorelta, -
jossa on kaksi druusikylää, Isfiya ja Daliyat, -
Israelin pohjoisimpaan kolkkaan, jossa minun kyläni sijaitsee.
Se on Israelin pohjoisimpia kyliä.
Se on asioita, joita tapasimme tehdä.
Ei ole salaisuus, että viimeksi kuluneiden 70 tai 80 vuoden aikana -
meidän ei ole tarvinnut puolustaa itseämme.
Elämme Israelissa. Täällä on turvallista.
Vaikka olemme edelleen vähemmistö, -
voimme keskittyä muihin asioihin kuin itsemme puolustamiseen.
Se on luultavasti yksi syitä, miksi yhä useampi -
muuttaa pois kylistä asumaan kaupunkeihin.
Synnyit ja vartuit Harfeishissa.
Myöhemmin, paljon myöhemmin -
toimit alueen prikaatin lääkintäupseerina.
Hoidit oman kyläsi väkeä samalla kun muita.
Synnyit vuonna 1967.
Se tarkoittaa, että kun olit teini-ikäinen, -
druusit pystyivät nousemaan hyvin korkeisiin asemiin armeijassa.
Druuseja alettiin silloin ylentää eversteiksi.
Aiemmin oli ollut jo everstiluutnantteja, -
mutta everstejä alkoi tulla vasta 1980-luvun alussa.
Miksi päätit lähteä paitsi lääketieteen alalle -
myös armeijan kadettiohjelmaan?
Sehän tarkoittaa lääketieteelliseen lähettämisen ja valmistumisen jälkeen-
uraa Israelin puolustusvoimissa.
Ensinnäkin uskoin itseeni.
Halusin lääkäriksi.
Halusin lääkäriksi mahdollisimman nopeasti.
Osaksi siksi liityin kadetteihin.
Valmistuin lääkäriksi jo 24-vuotiaana.
Kuten sanoit, ei ole salaisuus, että kun opiskelee ammatin armeijan kautta, -
täytyy työskennellä armeijassa.
Jos minulta olisi kysytty vuonna 1993, kun liityin armeijaan, -
aionko viettää koko urani, liki 30 vuotta, armeijan lääkärinä, -
en olisi ollut varma.
Mutta halusin antaa aina parastani, missä tahansa tehtävässä olinkin.
Se on syy, -
miksi sotilaana -
sain hankittua erinomaiset taidot.
Minut valittiin jalkaväenprikaatiin.
Se ei ollut pataljoona, jossa druusit palvelevat, vaan Golanin pataljoona.
Sitten siirryin asemasta toiseen.
Ensiksikin nautin siitä, mitä tein.
Suoriuduin siitä erinomaisesti.
Sain erinomaisia suositteluja komentajiltani ja kollegoiltani.
Luultavasti siksi halusin jatkaa armeijassa.
Turvallisuusala oli tuttu kotoasi.
Isäsi oli poliisi, rajapoliisi.
Rajapoliisi on osa poliisivoimia.
Druuseja palvelee suhteellisen iso määrä -
armeijassa, poliisivoimissa ja vankeinhoitolaitoksessa.
Millainen vaikutus isäsi uralla oli sinuun?
Se jätti varmasti jonkinlaisen jäljen -
minun uraani ja veljieni uraan -
ympäristöstä, jossa elimme.
Isälläni oli paljon serkkuja ja sukulaisia, -
jotka palvelivat armeijassa.
Setäni oli ensimmäisiä everstiluutnantteja armeijassa.
Isäni palveli poliisissa lähes 25 vuotta.
Armeijassa palveleminen ei ollut meille outoa.
Univormujen ja arvomerkkien näkeminen -
on varmasti paljon helpompaa jollekulle minun kaltaiselleni, -
joka elää niitä vilisevässä ympäristössä, -
joka on tottunut niihin -
ja joka pyrkii samalle uralle.
Erikoistuit lastentautilääkäriksi.
Miten vauvojen ja lasten hoitaminen -
liittyy lääkintäupseerin uraan armeijassa?
Täytyy ymmärtää, että armeijassakin on paljon lapsia.
Emme puhu lapsellisista komentajista vaan lapsista.
Se on yksi hienoista asioista lääkintäjoukoissa.
Kun päättää jäädä armeijaan, -
voi valita minkä tahansa erikoisalan.
Armeijaura kestää 25―30 vuotta.
Sen jälkeen voi jatkaa lääkärinä.
Jos haluaa esimerkiksi lastentautilääkäriksi, -
voi pitää 25 vuoden tauon ja jatkaa kliinistä uraa.
Armeijassa päätettiin, ei minun aikanani vaan paljon aiemmin, -
että upseerit, jotka päättivät jatkaa palvelemista armeijassa, -
voivat erikoistua mille tahansa alalle.
Tietysti lääkintäjoukoissa tarvitaan tiettyjen erikoisalojen osaajia.
Esimerkiksi nyt koronapandemian aikaan -
osan lääkäreistämme täytyy erikoistua epidemiologiaan -
tai kansanterveyteen.
Osan pitää erikoistua kirurgiaan tai ortopediaan.
En ole ihan varma, mihin armeijassa tarvitaan lastentautilääkäreitä, -
mutta kliinisissä yksiköissä -
tarvitaan lääkäreitä, jotka tuntevat lastentaudit, -
sillä osa niistä siirtyy armeijaan.
Myöhemmin, kun vastasit humanitaarisesta avusta -
ja Syyrian pakolaisten sairaalasta, monilla pakolaisilla oli lapsia.
Palaamme siihen vielä.
Kenraali Bader, mainitsit, että ensimmäinen palvelupaikkasi -
oli Golanin 13. pataljoona, -
erittäin arvostettu yksikkö.
Sitä on johtanut mm. Gadi Eisenkot, entinen yleisesikunnan päällikkö.
Te ette jää taustalle päämajaan -
odottamaan yksikköä operaatiosta.
Menette yksikön mukana joskus vihollislinjojen taakse.
Suhteellisen vanhana, 24―25-vuotiaana upseerina, -
olit komentajan oikea käsi myös muissa asioissa.
Millaista oli olla jalkaväen lääkintäupseeri?
Se oli mahtavaa aikaa. Se oli armeijaurani parhaimpia aikoja.
Se on hyvin tärkeää.
Minä ja kollegani uskomme, että sotilaiden taisteluhenki -
riippuu siitä varmuudesta, että jos he haavoittuvat, -
siellä on ihmisiä, jotka osaavat hoitaa heitä.
Se on syy sille, mitä mainitsit, -
että me menimme esimerkiksi Etelä-Libanoniin ja muualle.
Sotilaiden on hyvin tärkeää tietää, -
että lähistöllä välittömässä läheisyydessä -
on lääkäri ja lääkintähenkilöitä, jotka osaavat hoitaa heitä.
Ei ole salaisuus, että lääkäri on lähes samanikäinen -
pataljoonan prikaatinkomentajan kanssa.
On hyvin tärkeää tietää myös, -
että siellä on nuori, useimmiten hyvin älykäs henkilö -
lisäsilmäparina valvomassa tilannetta.
Se on tärkeää lääkärille, sotilaille ja taisteluhengelle.
Mitä periaatteita ja käytäntöjä teillä on haavoittuneiden siirtämisestä?
Yritättekö tuoda heidät niin nopeasti kuin suinkin pois tulituksesta -
ja hoitaa heitä muutaman kilometrin päässä?
Yritättekö viedä heidät helikopterilla sairaalaan, jossa on riittävä varustus?
Tärkeintä on pelastaa mahdollisimman monta ihmishenkeä -
ja estää estettävissä olevat kuolemat kentällä.
Niiden eteen täytyy tehdä kaikkensa.
Joskus heitä täytyy hoitaa paikan päällä, -
haavoittumispaikalla.
Välillä täytyy tehdä muutama toimenpide paikan päällä -
ja sitten siirtää heidät nopeasti. Se riippuu niin tilanteesta.
Yleisesti ottaen pyrimme aina ensin pelastamaan hengen.
Samalla yritämme olla vaarantamatta muiden sotilaiden henkeä.
Se riippuu tilanteesta ja vamman laadusta.
Jotkut vammat vaativat pikaista interventiota -
sotilaan hengen pelastamiseksi.
Ammatillisten tutkimusten mukaan Israelin puolustusvoimat, -
lääkintäjoukot ja taisteluyksiköt ovat kohentaneet -
vakavasti haavoittuneiden ja muiden henkiinjäämisen suhdelukua.
Onko siitä olemassa mitään tilastollista tietoa?
On. Jos yrittää laskea, -
montako sotilasta kuoli taistelussa, -
ja vertaa sitä haavoittuneiden määrään, -
suhdeluku on laskusuunnassa.
Itsenäisyyssodassa se oli vielä noin 50 prosenttia.
Se tarkoitti, että kahdesta haavoittuneesta sotilaasta yksi kuoli.
Joitain vuosia sitten Gazan konfliktissa -
se oli alle 10 prosenttia.
Se tarkoittaa, että haavoittuneista sotilaista alle 10 prosenttia kuoli.
Se on hämmästyttävä parannus.
Kaatuneiden sotilaiden määrä on laskenut jyrkästi.
Se on seurausta siitä, että olemme oppineet taistelukentästä paljon.
Olemme oppineet suojautumaan.
Puhumme kypäristä. Puhumme... - Liiveistä.
Ja totta kai puhutaan siitä seikasta, -
että nykyajan taistelukentillä on lääkintähenkilöitä, -
ensihoitajia ja lääkäreitä haavoittumispaikalla.
Mitä nopeammin haavoittuneiden hoito päästään aloittamaan, -
sitä suurempi mahdollisuus heillä on selviytyä.
Mutta liittyykö se myös -
melko yksinkertaisiin keinoihin, kuten kiristyssiteisiin?
Ihmiset menettivät verta aiemmin peruuttamattomasti.
Nyt heidät voidaan pelastaa.
Se on hyvä kysymys ja hyvä toteamus.
Valtaosa toimenpiteistä, joita voi tehdä taistelukentällä, -
ei ole lääkärin tekemiä.
Siksi me nimesimme nämä sotilaat uudelleen.
Ennen heitä kutsuttiin ensiavun antajiksi.
Nyt kutsumme heitä hengenpelastajiksi.
Uskomme, että haavoittuneen sotilaan sitominen kiristyssiteellä -
voi pelastaa hänen henkensä.
Sen takia kaikki taistelijat muutamana viime vuonna -
on opetettu pelastamaan henkiä.
Heidät on opetettu, miten tunnistaa vamma -
ja miten toimia välittömästi -
jo ennen lääkintähenkilön, ensihoitajan tai lääkärin tuloa.
Taistelijoilla itsellään on tärkeä sääntö.
Se on syy, miksi kaikkien taistelijoiden -
pitää opetella toimimaan näissä tilanteissa.
Entäpä mielenterveys?
Osa mielenterveysammattilaisista ei kuulu edes lääkintäjoukkoihin.
Heidät koulutetaan sosiaalityöntekijöiksi.
Jotkut ovat. Psykologit tai psykiatrit.
Miten Israelin puolustusvoimat -
torjuu sitä, mitä ennen kutsuttiin taisteluväsymykseksi, sotaneuroosiksi.
Nyt tiedämme, että se on hyvin luonnollinen -
traumaattinen ja posttraumaattinen ilmiö.
Täytyy ymmärtää, että mielenterveys, henkinen valmius -
ja mielenterveystyö on osa kokonaisuutta.
Lääkintäjoukoissa on iso mielenterveystyötä tekevien osasto.
On totta, että heistä valtaosa on sosiaalityöntekijöitä, -
mutta he kuuluvat lääkintäjoukkoihin.
Heillä on sama lääkintäjoukkojen tunnus.
He työskentelevät rinta rinnan lääkärien ja komentajien kanssa.
Se on tärkeä juttu.
Uskomme, että henkinen valmius -
ei ala haavoittumisen jälkeen vaan jo ennen haavoittumista.
Siksi mielenterveystyöntekijät tekevät työtä komentajien kanssa -
ja valmistelevat sotilaita taistelun päivään.
Ja kun joku haavoittuu, -
meidän täytyy hoitaa paitsi fyysistä myös henkistä vammaa.
Olemme huomanneet, että haavoittuneista sotilaista -
lähes 30 prosenttia kärsii mielenterveysongelmista.
Täytyy siis ottaa huomioon, että sairaalahoidon lisäksi -
heidän täytyy saada hoitoa mielenterveysongelmiin.
Kenraali Bader, johdit hanketta, -
jossa hoidettiin Syyrian sisällissodassa haavoittuneita.
Se oli hyvin innovatiivinen ja rohkea hanke -
Israelin puolustusvoimilta -
Golanin kukkuloilla Syyrian-vastaisella rajalla.
Mitä voit kertoa siitä?
Se ei ollut ensimmäinen humanitaarinen tehtäväni.
Pari vuotta aiemmin olin ollut Haitilla -
lastentautilääkärinä Israelin delegaatiossa.
Humanitaariset tehtävät eivät ole mitenkään outoja Israelissa.
Mutta tämä oli ensimmäinen kerta, -
kun annoimme lääketieteellistä apua vihollisrajalla.
Hoidimme ihmisiä, -
jotka itse asiassa ovat vihollisiamme.
Päätimme tehdä niin, -
koska emme pystyneet pysymään sivussa -
ja olemaan tekemättä mitään, kun näimme syyrialaiset.
Heistä osalla oli vakavia vammoja.
Se on syy, miksi kerran helmikuussa 2013 -
ensimmäistä kertaa pari syyrialaista, joilla oli hyvin vakavat vammat, -
päättivät lähteä "länteen", kuten he sanovat, hakemaan hoitoa.
Itse asiassa heillä ei ole muuta vaihtoehtoa.
Joko jäädä Syyriaan ja kuolla tai tulla rajalle hakemaan hoitoa.
Olen hyvin ylpeä siitä, -
että tiimimme toimivat niin kuin heille oli opetettu: -
aina kun joku on loukkaantunut, heitä pitää auttaa, -
olipa hän turisti, siviili tai sotilas.
Heitä hoidettiin rajalla.
Heidät siirrettiin Zivin sairaalaan, -
joka on lähin sairaala rajasta katsottuna.
Voin kertoa varmaksi, -
että ainakin heistä osan henki pelastui sen ansiosta, -
että hoidimme heitä rajalla ja sairaalassa.
Sen jälkeen päätimme perustaa kenttäsairaalan aivan rajalle.
Se oli toiminnassa lähes vuoden, -
sen mukaan miten paljon rajan yli tuli hoitoa tarvitsevia.
Yhteensä noin 5 000 syyrialaista sai hoitoa Israelissa -
joko rajalla tai sairaaloissa, Zivin sairaalassa tai kenttäsairaalassa.
Heistä tuli tahattomasti hyvän tahdon lähettiläitä, -
kun he menivät takaisin ja kertoivat kaikille, -
etteivät israelilaiset olekaan pahoja.
Uskon, että ainakin nämä 5 000 syyrialaista, -
joiden henki pelastettiin Israelissa, -
he ja heidän perheensä ovat hyviä lähettiläitä Israelin puolesta.
En tiedä, voitimmeko heidät puolellemme, -
mutta ainakin he ovat nyt parempia naapureita.
Valtaosa Golanin alkuperäisistä asukkaista, -
jotka eivät lähteneet vuonna 1967, ovat druuseja.
Druuseilla on myös tärkeä kylä Hermonin rinteillä.
Näiden kylien asukkaista osalla oli ongelmia sen kanssa, -
että syyrialaisia tuotiin saamaan hoitoa.
Miten hoidit sen asian?
Minulle se ei ollut ongelma.
Miksei? Olen sanonut monesti, -
että aina kun lääkäri laittaa stetoskoopin harteilleen, -
olipa se oikea tai kuviteltu, -
hänen täytyy hoitaa uhria ihmisolentona.
Niin minä tein, ja niin sotilaani tekivät, -
olivatpa he juutalaisia tai druuseja.
Niin me toimimme hankkeen aikana.
Ei ole mikään salaisuus, etteivät kaikki kollegani -
Israelin druusiyhteisöstä olleet kanssani samaa mieltä.
Mutta itse olin hyvin tyytyväinen siihen, mitä tein.
Mielestäni tein oikein. Olimme paikalla, kun meitä tarvittiin.
Toimin silloin lääkärinä ja komentajana.
Tein saman, mitä odotan sotilailtani ja kollegoiltanikin.
Ohjelma-aikaa on enää vähän, mutta vielä kaksi kysymystä.
Ensiksikin kun osallistut operaation suunnitteluun, -
tuleeko tehtävä ensin tappioista välittämättä?
Ja toiseksi, miten valmistauduit covid-pandemiaan?
Ja onnistuiko Israel valmistautumisessa -
vai olisiko sen pitänyt hyödyntää lääkintäjoukkoja enemmän?
Kaksi suurta kysymystä. Aloitan ensimmäisellä.
Tehtävä ensin. Se on niin, -
mutta komentajien pöydälle täytyy viedä tieto siitä, -
minkä hinnan me joudumme maksamaan.
Ajattelen, että komentajamme ymmärtävät, -
että vaikka he ovat erittäin tehtäväorientoituneita, -
heidän pitää ottaa huomioon hinta, -
joka meidän kansana ja kansalaisina täytyy maksaa siitä.
Voin kertoa, että joskus operaatioita muutetaan -
tai lykätään, -
sillä ne ovat liian vaarallisia sotilaiden kannalta.
Entä covid?
Se on uusi tilanne.
Meidän täytyy ymmärtää, -
että emme tiedä uusista asioista kaikkea.
Se tarkoittaa, että täytyy tutkia, oppia -
ja keskustella kollegoiden kanssa Israelissa ja muualla. Niin teimme.
Lääkintäjoukkojen käyttö ei olisi välttämättä ollut hyvä idea.
Täytyy ottaa huomioon eräs asia -
humanitaarisista tehtävistä ja kenttäsairaaloista.
Puhuttiin siitä, miksei Israel käytä kenttäsairaaloita -
osana koronakriisin hoitoa. Se ei ole hyvä ratkaisu.
Valtaosa kenttäsairaalassa työskentelevistä lääkäreistä -
ovat reservin lääkäreitä, jotka työskentelevät sairaaloissa.
Ei olisi loogista siirtää lääkäreitä sairaalasta kenttäsairaalaan.
Prikaatinkenraali, tohtori Tarif Bader, -
yksi kahdestatoista kenraalimajurista ja prikaatinkenraalista, -
jotka ovat tulleet historian aikana druusiyhteisöistä puolustusvoimiimme.
Entinen puolustusvoimien ylilääkäri -
ja hyvin pian Kaplanin sairaalan ylilääkäri Rehovotissa, kiitos!
Kiitos!
Suomennos: Marianne Tenetz