JERUSALEMIN VARTIJAT
Shalom Jerusalemista! Tämä on "Jerusalemin vartijat".
Sarjassa vierailee israelilaisia turvallisuusasiantuntijoita.
Olen Amir Oren TV7 Israelista.
Vähän aikaa sitten vieraanamme oli eläkkeellä oleva kenraali Dani Halutz,-
entinen Israelin ilmavoimien ja puolustusvoimien komentaja.
Haluamme jatkaa keskustelua kenraali Halutzin kanssa -
Israelin eri ongelmista, haasteista ja toiveista.
Tervetuloa, kenraali Halutz. - Kiitos.
Israelin ilmavoimilla on eräs erinomainen ominaisuus -
monen muunkin asian ohella. Sen on huomattu -
pystyvän analysoimaan ja arvioimaan jo hyvissä ajoin, -
kuka menestyy lentokadettina, hävittäjälentäjänä ja siitä eteenpäin -
korkea-arvoisena upseerina ja kenties jopa ilmavoimien komentajana.
Miten te teette sen?
Ensinnäkin meillä on etuoikeus saada kansakunnastamme -
parhaimmiston israelilaisista nuorista.
Heidän täytyy tietysti haluta sitä itse.
Niissä, jotka haluavat, on monipuolisesti kaikenlaisia ihmisiä.
Heillä kaikilla on parhaat ominaisuudet.
Heistä me seulomme parhaat.
Kymmenestä lentokouluun pyrkivästä yksi pääsee sisään.
Ei lentokouluun, vaan ilmavoimien viimeiseen seulontavaiheeseen.
Se on ensimmäinen asia.
Ja kun tämä on sanottu, -
vastasin kysymykseen, mistä nuorten kyvyt tulevat.
Kehitimme ilmavoimiin vuosien aikana hyvin ainutlaatuisen järjestelmän.
Se perustui -
erilaisiin testeihin, -
joilla kadetteja mitataan.
Arvioimamme asiat ovat muuttuneet vuosien saatossa.
Aiemmin kiinnitimme huomiota siihen, että lentäjillä oli hyvät kädet -
ja myös hyvä pää.
Mutta nykyään hyvä pää on tärkeämpi kuin koskaan, -
sillä nykyaikaisista lentokoneista valtaosaa lennetään tietokoneilla.
Eli sellaiset, joita ei sinun aikanasi olisi kelpuutettu lentäjiksi, -
pääsivät esimerkiksi tähystäjiksi tai mekaanikoiksi.
Heitä voitiin pitää kenties harkitsevaisempina ja varovaisempina.
Nyt he pääsisivät lentäjiksi.
En ehkä sanoisi ihan noin jyrkästi.
Sanoisin, että tasapaino on muuttunut.
Aiemmin paras tilanne oli se, että henkilö oli hyvä ajattelemaan -
ja hyvä käsistään.
Tarvittiin hyviä käsiä, sillä konetta lennettiin käsillä.
Kone reagoi lentäjän päätöksiin.
Toiset, kuten sinä, tulitte maanviljely-yhteisöistä, -
kuten moshaveilta ja kibbutseilta.
Heistä valtaosalla ei ollut lukiotodistusta, -
mutta he osasivat ajaa traktorilla ja käyttää muita maatalouskoneita.
He olivat vahvoilla.
He olivat oppineet taitoja, -
joita kaupunkilaisilla ei ollut mahdollisuutta oppia.
En kuitenkaan halua korostaa sitä liikaa.
Keskitytään siihen, mitä tapahtuu niille, jotka pääsevät lentokouluun.
Haluamme selvittää jo varhaisessa vaiheessa, -
ketkä valmistuvat hävittäjälentäjiksi, ketkä helikopterilentäjiksi, -
sillä haluamme säästää kuluja.
Hävittäjälentäjän, helikopterilentäjän, -
kuljetuskoneen lentäjän tai navigoijan kouluttaminen on kallista.
Siihen kuuluu nykyään myös akateemisia opintoja. - Niin kuuluu.
Minun kaudellani tehtiin päätös, -
että ilmavoimien lentokoulu muutetaan ilmavoimien akatemiaksi.
Se tarkoittaa, että lentäjä aloittaa operatiivisessa laivueessa -
vasta vanhempana ja ehkä kypsempänä.
Hänelle jää kuitenkin vähemmän aikaa palvella -
ja antaa ilmavoimille vastinetta satsauksesta.
Ei. Me kasvatimme -
vaadittavien palvelusvuosien määrää. - Viidestä yhdeksään.
Viidestä yhdeksään.
Lentäjä tulee laivueeseen 21-vuotiaana -
ensimmäisen, alemman tutkinnon jälkeen. Hän on kypsempi.
Se on viiden prosentin ero. Viisi prosenttia on paljon, -
kun puhutaan nuorista.
Tuntuu turvallisemmalta antaa hänen käsiinsä -
kallis kone.
80 miljoonaa dollaria maksanut F-35.
Entä sitten Israelin yhteiskunta, joka on muuttunut?
Kun palvelit everstiluutnanttina, everstinä, laivueen johtajana -
ja lennoston komentajana.
Teidän komentajien piti asua lentotukikohdassa.
Tavallisesti puolisonne suostuivat siihen mukisematta, -
sillä niin oli tapana.
Ensinnäkin piti olla aina valmiudessa lähtemään tai lähettämään lentäjät.
Toiseksi ilmavoimissa ei päässyt etenemään, -
ellei toiminut lennoston komentajana.
Se taas ei onnistunut, jos vaimo vastusti muuttoa sinne.
Enää se ei ole niin.
Elämme 21. vuosisadalla.
Tätä ei voi verrata -
vaikkapa viime vuosisadan 80-, 70- ja 60-luvun loppuun.
Asiat muuttuvat.
Naisilla on yhä enemmän -
sananvaltaa perheessä.
Aina vain enemmän yksilöllisiä tarpeita.
Yhä useammalla on ammatti, -
joka on täysin erillään miehestään, lentäjästä tai navigoijasta.
Yhdysvaltojen merijalkaväessä sanotaan: -
"Värväämme sinkkuja, mutta otamme palvelukseen perheitä."
Onko sama Israelin ilmavoimissa? - On.
Merijalkaväkeä lähetetään eri puolille maailmaa.
Ei ole muuta vaihtoehtoa kuin mennä aviomiehen mukana -
uuteen tukikohtaan vaikkapa Japaniin tai Eurooppaan.
Israelissa välimatkat ovat niin pienet, -
että voi asua Tel Avivissa ja työskennellä tukikohdassa.
Perheen ei tarvitse muuttaa.
Mutta.
Meillä on silti tarve lentäjille, jotka asuvat tukikohdassa, -
sillä pidämme yllä samanlaista valmiustasoa kuin ennen.
Miksi? Koska voi tapahtua yllätyksiä, -
vaikka niitä ei tällä hetkellä odotettaisi.
Pidämme sen. Vaikka ei ilmasta-ilmaan, -
ilmapuolustuksen takia, niin sitten ilmasta maahan -iskukykyä varten.
Jos vaikka huomataan välitön terroritoiminnan uhka, -
siihen pitää vastata viipymättä.
Se toteutetaan pääosin ilmavoimalla.
Palataan vuoteen 1966, kun värväydyit ja liityit ilmavoimiin.
Sinä vuonna ensikertaa lähes kymmeneen vuoteen -
ilmavoimien koneet joutuivat ilmataisteluun.
Siksi sitä arvostettiin -
kaltaistesi palveluspaikkaa pohtivien nuorten keskuudessa.
Sen arvostus hipoi korkeuksia lähes yhtäkkiä vuosina 1965―66.
Sitä ennen siinä asemassa olivat laskuvarjojääkärit.
Yhden edeltäjistäsi, Ezer Weizmanin, piti kulkea asuinyhteisöstä toiseen -
ja pyytää niitä, jotka voisivat palvella jommassakummassa aselajissa -
lähtemään maavoimien laskuvarjo- jääkäreistä ja ryhtymään lentäjiksi.
Näytti siltä kuin heistä tulee vain bussikuskeja hienon tittelin takana.
Niin ei ollut.
Nyt tilanne on se, että Israel ei tarvitse ilmavoimia päivittäin.
Ainakin siltä se näyttää. Totta kai on salaisia operaatioita, -
mutta niitä ei mainosteta.
Onko nykyään vaikeampaa houkutella nuoria palvelemaan ilmavoimissa?
En osaa kertoa yksityiskohtia, -
mutta tapaamme ilmavoimien komentajaa säännöllisesti -
pysyäksemme ajan tasalla. Sanoisin, ettei se ole ongelma.
Ilmavoimia arvostetaan edelleen.
Historiassamme mainitaan aina vuoden 1967 sota.
Vuoden 1967. Siihen verrataan edelleen, -
kun mietitään, onnistuttiinko sodassa vai ei.
Sama pätee ilmavoimiin. Se on edelleen vertailukohta.
Ilmavoimat vuonna 1967 -
asetettiin korkealle ilmavoimien mittapuussa.
Mutta ilmavoimissa on nyt eräs epäreilu asia.
Sinun aikanasi kaikki, jotka voivat valmistua -
ja tulla hävittäjälentäjiksi, tiesivät valmistuvansa.
Mutta nykyään tarkastellaan resursseja -
ja lentäjätarvetta kutakin konetyyppiä kohti.
Nyt myös sellaisia, joilla on valmiudet valmistua, ei aina päästetä eteenpäin,-
sillä aletaan ajatella määriä.
Loppujen lopuksi ilmavoimat eivät voi toimia, -
niin kuin vapaassa maailmassa ilman sääntöjä ja budjettia.
Ilmavoimat pyrkii sopeutumaan tilanteeseen.
Jos emme tarvitse tuhatta lentäjää, emme kouluta tuhatta lentäjää.
Se on hyvin yksinkertaista.
Jos kouluttaa yli tarpeen, -
silloin jo koulutettuihin lentäjiin ei satsata tarpeeksi.
Lentotuntien määrässä. - Niin. Budjetti asettaa rajat.
Budjetti on tärkeä moottori -
kaikkien koneiden käyttämisessä.
Siihen eivät vaikuta vain ihmiset, vaan ihmiset, budjetti ja koneet.
Israelin ilmavoimat yhdistelee ainutlaatuisesti -
aktiivipalveluksessa ja aktiivisesti reservissä olevia, -
jotka harjoittelevat kerran viikossa.
Samoin toimittiin silloin, kun sinä olit reservin lentäjä -
ennen paluutasi palvelukseen.
Sitten on tietysti sellaisia, jotka palvelevat esikunnassa -
mutta kuuluvat myös laivueeseen.
Siihen on olemassa syy.
Toisin kuin suurimmalla osalla maailman ilmavoimista -
meillä ei ole nyt eikä ole ollut aiemminkaan riittävästi resursseja -
pitää perusmäärää lentäjiä laivueessa -
ja perusmäärää lentäjiä esikunnassa.
Niinpä päätimme, että lentäjät esikunnassa -
palvelisivat aktiivisesti sodan aikana ja kriiseissä.
Heidän piti harjoitella viikoittain pitääkseen taitonsa ajan tasalla.
Ratkaisuun päädyttiin, koska lentäjistä oli pulaa.
Nykyään se on sääntö Israelin ilmavoimissa.
Esikunnassa palvelevien lentäjien pitää lentää kerran viikossa.
Olemme huomanneet, että järjestelmämme on hyvin tehokas -
ja myös hyvin kustannustehokas.
Ei tarvitse lennättää päivittäin 30:tä lentäjää, -
kun voi lennättää vain kymmentä välitöntä tarvetta varten -
ja loput 20 palvelevat eri paikoissa, asemissa ja tehtävissä -
ja tulevat vain, kun on kriisitilanne.
Se on hyvä ratkaisu. Minusta se on ainutlaatuinen ja erittäin -
kannattava.
Joitain Israelin reservin lentäjiä -
toimii siis puolustusteollisuudessa insinööreinä.
He saattavat työskennellä projektissa, -
jota he ehkä myöhemmin testaavat univormussa.
Juuri niin. Siitä on monia etuja, joita en nyt erittele.
Totta kai monet ilmavoimien lentäjät palvelevat puolustusteollisuudessa.
He ovat parhaita määrittämään ratkaisuja, -
testaamaan ja viemään palautetta valmistajille.
Olemmekin hyvin ylpeitä puolustusteollisuudesta, -
joka toimittaa ratkaisuja ensinnäkin kohdistetusti meidän tarpeisiimme -
ja toiseksi hyvin nopeasti, -
nopeammin kuin mikään muu tietämäni puolustusteollisuus.
Sen lisäksi Israelin puolustusteollisuus -
pystyy reagoimaan ongelmiin reaaliajassa -
ja korjaamaan järjestelmiä lyhyellä varoitusajalla, -
koska heillä on kokemus ja he pystyvät vaikuttamaan -
puolustusteollisuuden kehitystiimeihin.
Palataanpa ajassa noin 30 vuotta taaksepäin.
Olemme nyt puhuneet puolustushankinnoista.
Johdit ilmavoimien Lavi-projektia.
Johdin Lavi-projektin operatiivista tiimiä.
Rinnakkain sen kanssa oli suunnittelutiimi.
Muutit mielesi kenties useammankin kerran -
israelilaisen hävittäjäkoneen rakentamisen hyödyllisyydestä.
Siihen vaikuttavat tietysti suurtuotannon ekonomia -
ja kilpailu niiden yhtiöiden kanssa, -
jotka myivät meille F16- ja F-15-koneita.
Mitä ajattelet Israelin tarpeesta ja valmiudesta -
rakentaa isoja asejärjestelmiä?
Yleisesti olen sitä mieltä, että asiat, jotka olivat oikeita 40 vuotta sitten, -
eivät välttämättä ole oikeita nyt.
Ratkaisut, jotka olivat oikeita silloin, eivät ole oikeita nyt.
Pitää ymmärtää, että ajatus keskeisen alustan rakentamisesta Israelissa, -
meripuolustusalustan, maavoimien alustan eli panssarivaunujen -
ja ilmavoimien alustan rakentamisesta, syntyi saarrosta, -
jota Ranska ylläpiti meitä vastaan siihen aikaan.
Kun tilanne oli se, -
meidän pitikin yrittää rakentaa oma alusta ollaksemme itsenäisiä.
Se oli 1960-luvun loppua. - Niin oli. Silloin se päätettiin.
Lavi-lentokone itsessään oli -
erinomainen lentokone. Siitä ei ole epäilystäkään.
Se oli räätälöity erityisesti Israelin ilmavoimia varten.
Ilmasta maahan pääosin. - Ilmasta maahan ja ilmasta ilmaan.
Se oli monitoimihävittäjä, hyvin ketterä -
ja aikoinaan hyvin kehittynyt.
F-16 lisämausteilla. - Juuri niin.
Lavi-koneissa oli joitain ominaisuuksia, -
joita on edelleen kehittyneimmissä koneissa, joita me nyt ostamme.
Kun Lavi-projekti lopetettiin, pidin päätöstä oikeana silloin, -
mutta myöhemmin kaduin sitä.
Pidin sitä oikeana monista syistä, joita jo mainittiin. Yksi oli talous.
Emme nähneet Israelin ilmavoimien lisäksi muita markkinoita, -
koska meitä rajoitettiin ulkopuolelta.
Laskelmat perustuivat 250 koneen vientiin. Kuka ne olisi ostanut?
Se määrä ei ole mitään, jos haluaa olla kannattava -
tai saada kehityksen investointeja takaisin.
Amerikkalaisten investointeja. - Niin.
Ajattelin, että se olisi liian kallista -
taloudellemme. Mutta myöhemmin -
ajattelin, että teimme ison virheen, -
sillä siitä saamiamme säästöjä -
ei käytetty kaikkein tehokkaimmalla tavalla.
Muissa haaroissa. - Niin.
Ja loppujen lopuksi olimme ilman Lavi-koneita.
Tietysti saimme lentokoneita. Saimme hyviä amerikkalaisia koneita.
Minulla ei ole niistä koneista pahaa sanottavaa. Ne ovat suurenmoisia.
Olen lentänyt niistä valtaosaa.
F-16I, F-15E. - Kaikkia. F-15E, -
F-16A, -B, -C, -D ja I.
Kaikkia.
En halua -
aliarvioida korvaajien laatua.
Haluan vain korostaa Lavi-koneen laatua.
Olen sitä mieltä, että menetimme itsenäisyyttämme päätöksenteossa.
Tiedämme kapitalistisista markkinoista ja ratkaisuista sen, -
että ellei ole kilpailua, ratkaisut ovat aina kalliimpia -
kuin silloin, kun kilpailua on.
Kuulostat siltä kuin kaipaisit lentämistä.
Israel on ainutlaatuinen siinäkin, että ilmavoimien korkea-arvoiset upseerit, -
ilmavoimia komentavat kenraalit, prikaatinkenraalit ja kenraalimajurit, -
lentävät nuorten luutnanttien kanssa.
Muiden maiden ilmavoimissa majurit ja everstiluutnantit -
istuvat pöydän takana esikunnassa.
Teillä on todennäköisesti realistisempi kuva siitä, -
minne lentäjät lähetetään erittäin vaarallisissa tehtävissä.
Minusta se on äärimmäisen hyvä asia, -
kun mietitään johtajaominaisuuksien kehittämistä -
ja operatiivisen päätöksenteon kehittämistä.
Nykyään on muitakin ilmavoimia, joiden kenraalit jatkavat lentämistä.
Yksi esimerkki on Turkin ilmavoimat.
Tukikohdan komentajat, kenraalit, lentävät.
Siksi Erdogan pidätti heidät vallankaappausyrityksen aikana.
Minusta oli erittäin tärkeää itselleni komentajana -
haistella ilmapiiriä ja tunnustella kenttää -
eikä vain istua ylimmissä kerroksissa ja päättää asioista, -
ilman että syö aamupalaa nuorten lentäjien kanssa -
ja kuulee, mitä he sanovat ja mistä he valittavat.
Israelin ilmavoimille on ainutlaatuista myös se, -
että kun lennetään, sotilasarvolla ei ole väliä.
Nuori luutnantti voi johtaa kenraalia, -
ja kenraalin on tehtävä tarkalleen niin kuin käsketään.
Teoriassa. Mutta käytännössä neljän koneen muodostelmassa, -
jos olet numero neljä, totteletko johtajaa?
Ehdottomasti, sataprosenttisesti. En missään tapauksessa sooloilisi.
Ja purku harjoituksen jälkeen... - Sen vetää nuori luutnantti.
Tehtävänannon ja purun. Hän voi huomauttaa ilmavoimien komentajalle,
että tämä teki vaikkapa väärän ohjausliikkeen.
Ei mukinoita. - Ei.
Meistä se on luonnollinen elämän tosiasia.
Olen hyvin ylpeä tällaisesta harjoittelusta ja filosofiasta, -
miten kasvatamme lentäjiä Israelin ilmavoimissa, -
miten olemme kasvattaneet ja kasvatamme yhä.
Minä muuten lensin vielä puolustusvoimien komentajanakin, -
toimiessani esikuntapäällikkönä.
Yritin käydä lentämässä kerran viikossa.
Lyhyitä lentoja, jotta näppituntuma säilyi.
Sinut tunnetaan myös siitä, että haluat ajaa itse.
Et halua kuljettajaa. Halusit myös lentää.
Haluan pitää ohjaimet käsissäni.
Mutta palataksemme todellisuuteen -
toivon, että tämänlainen lähestymistapa -
olisi omaksuttu myös muualla puolustusvoimissa.
Valitettavasti se on lähes mahdotonta.
On lähes lähes mahdotonta... Laivastossa muuten -
se on mahdollista, sillä siellä on alukset.
Niitä voi ohjata samalla tavalla kuin... - Sekin on tekninen ala.
Maavoimissa se on lähestulkoon mahdotonta.
Lisäksi valtaosa sen joukoista on reserviläisiä.
Ilmavoimissa reservin lentäjät luetaan puolisäännöllisiksi lentäjiksi.
Mainitsit laivaston. Mitä ajattelet sukellusvenejupakasta?
Onko Israelin järjestelmässä valtava aukko, -
josta korruptio voi hiipiä sisään ja vaikuttaa -
tärkeään asejärjestelmään liittyvään päätöksentekoon?
Kunpa voisikin sanoa, ettei sellaisia aukkoja ole.
Ikävä kyllä tosiasiat kertovat jotain muuta.
Olen siitä hyvin harmissani.
Mutta muistan edelleen sen päivän ilmavoimien komentajana, -
jolloin meille kerrottiin, että logistiikkapäällikkömme...
Rami Dotan. - Rami Dotan oli lahjottu.
En voinut uskoa sitä. Vaikka näin lehtiotsikot, sanoin: "Ei millään."
Mutta kyllä vain. Hän oli tehnyt sen.
En ole sen jälkeen uskaltanut sanoa vuorenvarmasti: "Niin ei voi tapahtua."
Et ole enää niin sinisilmäinen. - En niin.
Ajattelen, että se on mahdollista. Kun ihmiset ylittävät tietyn rajan, -
enkä osaa tarkalleen sanoa, mikä se raja on, -
mutta kun he eivät enää osaa hävetä tekoaan, -
kun kaikki paljastuu, he voivat tehdä mitä vain.
Meillä on alle minuutti aikaa. Kaksi lyhyttä kysymystä.
Mietitään puolustusvoimien ja hallinnon rajapintaa.
Komensit Israelin puolustusvoimia -
Gazasta vetäytymisen ja toisen Libanonin sodan aikana.
Onko Israel valmistautunut vastaavanlaisiin tapahtumiin, -
jos mietitään siviilihallinnon ja puolustusvoimien rajapintaa?
Ensinnäkin puolustusvoimat on rakennettu palvelemaan -
poliittisen tason päätöksentekoa.
Toiseksi sanoisin, että hankaustasolla yhden pohjalla ja toisen huipulla -
kompromissien tekeminen on hyvin vaikeaa, -
mutta ei ole muuta keinoa.
Kiitos, kenraali Dani Halutz, -
Israelin ilmavoimien ja puolustus- voimien entinen komentaja.
Suomennos: Marianne Tenetz