JERUSALEMIN VARTIJAT
Hei Jerusalemista!
Tervetuloa taas Jerusalemin vartijat -sarjan pariin.
Vieraanamme on kenraalimajuri evp. Jitschak Ben-Israel, "Itsik".
Hänessä yhdistyvät tieteellinen koulutus, sotateknologia, -
tiedustelu, tutkimus ja kehitys.
Hän varttui lentäjäperheessä ja liittyi itsekin ilmavoimiin -
kehittämään operationaalista tutki- musta, tiedustelua ja lentotehtäviä.
Osin hänen ansiostaan lentäjämme ovat saaneet -
lisää tehokkuutta ja selviytymiskykyä.
Hän on saanut arvostetun maanpuolustusmitalin kahdesti.
Hän on palvellut johtavissa asemissa puolustusvoimissa.
Professori Ben-Israel on toiminut myös Israelin politiikassa -
knessetin jäsenenä ulkoasiain- ja puolustusvaliokunnissa.
Nyt hän johtaa Israelin avaruusjärjestöä.
Hän on maan arvostetuimpia kyberasiantuntijoita.
Itsik Ben-Israel, tervetuloa! - Kiitos.
Kaikki puhuvat Israelin laadullisesta sotilaallisesta ylivoimasta.
Se perustunee pitkälti -
tieteelliseen ja teknologiseen tutkimus- ja kehitystyöhön, -
josta Israel on ollut tunnettu.
Selittääkö se laadullisen ylivoiman? - Sanalla sanoen selittää.
Täytyy muistaa, että jo ennen kuin Israelin valtio julistautui itsenäiseksi
noin 70 vuotta sitten, tänne oli jo rakennettu yliopistoja -
brittien mandaatin aikana.
Yliopistoista yksi ja kenties paras, -
Weizmannin tiedeistituutti, -
rakennettiin itsenäisyyssodan aikana.
Israelin itsenäisyyssotahan on ollut kenties -
Israelin käymistä sodista vakavin sota historiassa.
Se on tulosta hyvin tietoisesta päätöksestä, -
jonka maan perustajaisät tekivät.
He katsoivat ympärilleen.
Vielä nykyäänkin juutalaisia on vain kuusi miljoonaa, -
ja ympärillämme asuu 400 miljoonaa arabia.
Suhde on yli 60:1. Silloin se oli vielä huonompi.
Jos lasketaan mukaan muslimimaat, jotka eivät ole arabimaita -
ja jotka eivät suhtaudu Israeliin lainkaan ystävällisesti, kuten Iran, -
meitä ympäröi 400 miljoona arabia -
tai 1,3―1,4 miljardia muslimia.
Meitä juutalaisia on 6 miljoonaa. Suhde on kestämätön.
Perustajat ajattelivat mielestäni ihan oikein, -
että emme ikinä pysty kuromaan umpeen määrällistä eroa.
On vain yksi keino selviytyä tässä vihamielisessä ympäristössä, -
siihen asti että viholliset tunnustavat Israelin ja suostuvat rauhaan.
Selviydymme ainoastaan -
edistämällä ja kehittämällä laadullista ylivoimaamme.
Jos siteeraan Israelin ensimmäistä pääministeriä Ben-Gurionia, -
hän tarkoitti laadullisella ylivoimalla yleensä kahta elementtiä, -
joista toinen sisältyy ensimmäiseen.
Ensimmäinen on hänen mukaansa inhimillinen tekijä.
Hän sanoi ihan oikein, että juutalaiseen kulttuuriin kuuluu -
oppiminen, pyrkimys erinomaisuuteen ja muu sellainen.
Hänen mukaansa meidän tulisi hyödyntää tätä ominaisuutta.
Toinen tekijä on teknologia.
Hän ajatteli tietysti asejärjestelmiä.
Näiden kahden elementin varaan meidän täytyy rakentaa turvallisuus.
Mutta jos kaikki ostavat teknologiaa -
tai paljon teknologiaa sisältäviä järjestelmiä ulkomailta, -
kaikki ovat samalla viivalla -
ja määrällinen ylivoima on vihollisella.
Kuinka se selätetään kotimaisella tutkimuksella ja kehityksellä?
Olet oikeassa. Jos kaikki ostavat samoja laitteita, se ei auta.
Mutta vähitellen me aloimme kehittää -
itsenäistä kykyä rakentaa, -
itsenäistä kykyä suunnitella ja kehittää asejärjestelmiä.
Siihen meni 30―40 vuotta. Sitä ei tehdä yhdessä päivässä.
Mutta sanoisin, että 1980-luvun alkuvuosista saakka -
meillä on ollut riittävästi yliopistokoulutuksen saaneita -
ja riittävästi tieteellisen ja teknisen koulutuksen saaneita.
Sen rinnalla oli kasvanut erilaisia organisaatioita -
ja kehityshaaroja.
Niin aloimme kehittää omia aseitamme.
Tiettyjä juttuja emme pystyneet tekemään -
siitä yksinkertaisesta syystä, että Israel on niin pieni maa.
Ei mittakaavaetua. - Juuri niin.
Mietitäänpä vaikka hävittäjiä.
Viimeksi kuluneen 40 vuoden ajan olemme ostaneet ne Yhdysvalloilta.
Mutta kun katsoo F-15-, F-16- ja nyt F-35-hävittäjiä, -
huomaa, että niiden moottori ja runko on valmistettu Amerikassa.
Asejärjestelmä, heijastusnäyttö, ilmasta ilmaan -ohjukset, -
elektroninen häirintäjärjestelmä -
ja melkein kaikki muu on valmistettu täällä Israelissa.
Israelilaiset aivot ulkomaisessa rungossa.
Ne ovat meidän kehittämiä.
Ajatellaanpa vaikka kaksintaistelua ilmassa -
israelilaisen F-16- ja arabien F-16-koneiden välillä.
Valtaosalla arabimaita on nykyään F-16-koneet.
Niissä on eri asejärjestelmät.
Me suunnittelemme ne teknologiset yksityiskohdat, -
jotka antavat meille laadullisen etulyöntiaseman.
Palataanpa kehitysvuosiisi ilmavoimissa.
Vuonna 1967 ja etenkin vuoden 1973 sodan jälkeen -
Israelin onnistui keksiä keinoja puristaa irti resursseistaan kaiken.
Esimerkiksi välilaskuajat saatiin lyhyiksi.
Siten pystyttiin suorittamaan 5―7 tehtävää vuorokaudessa.
Muissa maissa vastaava luku oli 1―2 tehtävää vuorokaudessa.
Toinen esimerkki on järjestelmä, jota olit vahvasti mukana kehittämässä.
Siinä yhdistettiin tai sulautettiin -
tiedustelutietoa ja informaatiota, jotta niistä saadaan enemmän irti.
Voitko kuvailla sitä maallikon termein?
Vuoden 1967 sota käytiin -
alle 20 vuotta Israelin itsenäistymisen jälkeen.
Emme olleet vielä siihen mennessä -
pystyneet juurikaan kehittämään uusia aseita.
Meidän oli pakko käyttää päätämme -
saadaksemme tehoja irti esimerkiksi mainitsemillasi keinoilla.
Se muuten jatkuu edelleen.
Mainitsit maanpuolustusmitalini.
Niiden välillä sain mitalin myös ilmavoimilta, -
koska olin muuttanut tapaa, -
jolla ilmaoperaatiota johdettiin.
On vaikea uskoa, mutta vielä 20 vuotta sitten -
Israel oli ehkä ensimmäinen, ainoa maailman maa, -
jossa pommitukset, -
iskut kohteisiin ilmasta, -
tehtiin suljetussa silmukassa, -
johon kuului reaaliaikainen tiedustelu.
Se oli suljettu silmukka.
Sitä johti solu, kuten sitä kutsutaan.
Siinä yhdistyvät tiedustelu ja operatiivinen toiminta.
Ja jottei se jäisi idean tasolle, tarvitaan myös tiettyjä laitteita.
Tarvitaan esimerkiksi reaaliaikaista tiedustelutietoa kohteen liikkeistä.
Sitä varten me kehitimme miehittämättömiä lennokkeja.
Mutta idea ei niinkään riipu laitteista, vaan pikemminkin siitä, -
miten tilanne organisoidaan.
Mutta kenraali Ben-Israel... - Olin silloin vain luutnantti.
Jos olemme niin fiksuja ja kehittyneitä -
ja muut haluavat oppia meiltä, kopioida meiltä ja matkia meitä, -
ja meidän täytyy jakaa sitä, koska he ovat hyväntekijöitämme muilla alueilla.
Ja sitten he menevät ja myyvät muille paitsi aseet myös doktriinin, -
ehkä meidän doktriinimme, missä on etulyöntiasema?
Se ei pidä ihan paikkansa. Emme mekään myy kaikkea ihan kaikille.
Jaamme melkein kaiken Yhdysvaltojen kanssa, -
koska se on ollut tärkein liittolaisemme vuosikaudet.
On otettu opiksi.
Yhdysvallat myy kalustoa, jossa on mukana salainen doktriini, -
joka seuraa kalustoa aina, -
joillekin naapureistamme Lähi-idässä.
Toistaiseksi Yhdysvallat on ollut hyvin tarkka sen suhteen, -
mitä salaisuuksia kalustossa on.
Kun avaamme ja jaamme jotain Yhdysvaltojen kanssa, me sanomme, -
että voitte myydä tämän vaikkapa Saudi-Arabialle, -
koska se on tärkeää Yhdysvalloille.
"Mutta tätä ja tuota ette saa myydä."
Jos se on siis kehitetty Israelissa.
1980- tai ennemminkin 1970-luvulla ennen šaahinvallan kukistumista -
israelilaiset F-4-lentäjät harjoittelivat Iranissa -
ja kouluttivat iranilaisia lentäjiä.
Vallankumouksen jälkeen lentäjistä osa -
jäi Iranin uusiin ilmavoimiin. Osa toimi kouluttajina.
On siis mahdollista, että israelilainen hävittäjälentäjä -
voi tehtävässään kohdata jonkun, joka oppi häneltä tai hänen oppilaaltaan.
Niin, mutta nyt puhutaan 1970-luvusta -
ja 1970-luvun lopusta, ajasta ennen vallankumousta.
Se, mitä silloin oli, ei ole enää tärkeää.
Me puhumme teknologiasta.
Teknologiassa aikaa mitataan sukupolvina.
Asejärjestelmissä puhutaan sukupolvista.
Nykyteknologiassa yksi sukupolvi on 1―1,5 vuotta.
Siitä on 30 vuotta. Se tarkoittaa 20:tä sukupolvea.
Ihmisen iässä sukupolvi on 35 vuotta. 20 sukupolvea vastaa 700:aa vuotta.
Puhutaanpa kyberavaruudesta, tietokoneista ja liitettävyydestä.
Miten kehittynyt Iran on kyberalalla verrattuna Israeliin?
Ei ole olemassa mitään objektiivista mittaa tai indeksiä, -
joka osoittaisi, mikä on maan todellinen kapasiteetti.
Monesti se perustuu esimerkiksi salaiseen tiedustelutietoon.
Mutta voin antaa yleisen arvion, -
johon valtaosa maailman asiantuntijoista yhtyy.
Ylimmällä tasolla on yleensä viisi maata. Ne ovat ensiluokkaisia.
Tietysti Yhdysvallat, -
Venäjä, -
Iso-Britannia, Israel ja Kiina.
Sitten tulee seuraava taso.
Neljä YK:n turvaneuvoston pysyvää jäsentä. Miinus Ranska, plus Israel.
Ei välttämättä siinä järjestyksessä.
Eli Israel voi olla kahden tai kolmenkin kärjessä. - Ehkä.
Toisessa ryhmässä on maita, kuten Ranska.
Kanada kenties.
Iran on kolmannessa ryhmässä. Toisessa ryhmässä on 10―15 maata.
Iran on kolmannessa.
Verrattuna Israeliin Iran on kaksi suuruusluokkaa alempana.
Niin hyökkäyksessä kuin puolustuksessa. - Niin.
Teknologia on kuin puukko.
Puukkoa voi käyttää niin rauhanomaisiin -
kuin murhanhimoisiinkin tarkoituksiin.
Samaa teknologiaa voi käyttää kahteen tarkoitukseen.
Mutta sillä ei ole suurtakaan väliä, -
vaikka meillä olisi paremmat valmiudet kuin Iranilla.
Tärkeää on se, miten vakavasti Iran pystyy vahingoittamaan meitä, -
vahingoittamaan järjestelmiämme.
En puhu vain sotilasjärjestelmistä vaan ylipäätään elämästä Israelissa.
Kun Iran viimeksi iski Israeliin pari kuukautta sitten, -
kohteena oli vesijärjestelmä.
Veden kulku ei ole ainoa tärkeä seikka.
Monesti se on myös...
Laatu. - Niin.
Vesi puhdistetaan kloorilla ja muuta sellaista. Ja jos...
Näpelöi tasapainoa. - Niin. Silloin se voi olla jopa tappavaa.
Pitää tarkastella kokonaisuuksia. - Infrastruktuurin haavoittuvuuksia.
Tässä olemme alakynnessä.
Jos vertaa Irania ja Israelia, -
Israel pystyy vahingoittamaan Irania kenties vakavammin, -
mutta Iran ei ole yhtä riippuvainen -
tietokoneohjatusta infrastruktuurista kuin Israel, USA tai Eurooppa.
Eli alkukantaisemmalla osapuolella on jotain etuja puolellaan. - Tässä kyllä.
Miten lähellä me olemme maailmassa ja Israelissa -
napinpainallussodan aikakautta, kuten tieteiskirjallisuudessa?
Kun tarkastelen aikaa taaksepäin, -
aina kun kehitimme uutta teknologiaa, se lisättiin vanhan teknologian päälle.
Käytämme edelleen kiväärejä, -
jotka perustuvat 700―800 vuotta vanhaan tekniikkaan.
Ne ovat kehittyneet mutta edelleen käytössä.
Emme sanoneet: "Nyt meillä on lentokoneet ja sukellusveneet.
Vedämme kiväärit taistelukentältä."
Uusi teknologia lisätään vanhan päälle.
Itse näen asian niin, että kun puhutaan tulevaisuuden sodista, -
kybersodankäynnillä tulee olemaan maailmassa valtava merkitys.
Se ei silti poista vanhoja, tavanomaisia aseita.
Se tulee vain lisäksi.
Puhdasta napinpainallussotaa ei tule koskaan.
Entä sitten avaruus? Se tarkoittaa tietysti satelliitteja, -
tietoliikennettä, GPS- eli maapallon kattavia paikannusjärjestelmiä.
Miten kehittyneitä ovat Israel ja Iran avaruustoiminnassa?
Johdat Israelin avaruusjärjestöä.
Pidän paljon luentoja. Kun kysyn yleisöltä, -
mille sijalle he sijoittavat Israelin kybermahtien joukossa, -
vastaus on aina: sijalla 1―5.
Kysyn: "Entä avaruustoiminnassa?" Kukaan ei osa vastata.
Sijalla 1―7.
Jos minulta kysyttäisiin, sanoisin, että sijalla seitsemän.
Ainakin niillä main.
Israelin valtion perustajaisille -
Israelin julistautuessa itsenäiseksi 1940-luvulla -
avaruus oli vain unelma. Mutta perustajat aloittivat jo silloin.
V-2-ohjuksilla oli ollut kammottava vaikutus.
Kehitystyö alkoi jo silloin.
Avaruusohjelmissa tarvitaan paitsi satelliitteja -
myös kantoraketti, jos haluaa olla omavarainen.
Se aloitettiin jo silloin.
Kerroinkin sinulle joskus, että olin 12-vuotias, -
kun Israel laukaisi ensimmäisen rakettinsa, Shavit 1:n.
Siihen aikaan raketit eivät olleet yhtä isoja kuin kantoraketit nykyään.
Mutta kantorakettejamme kutsutaan yhä nimellä "Shavit".
Se tarkoittaa: 'meteori'. - Niin.
Jo lapsena, 12-vuotiaana, rakensin oman raketin.
Niin vaikuttunut olin uutisista. Siihen aikaan oli vain radio.
Rakensin itse raketin.
Se lensi 20 metrin korkeuteen.
Kuulit myös ydinkokeista Bikinillä.
Et rakentanut pommia kellarissa, ethän?
En. Siihen taitoni eivät riittäneet. Mutta raketti on yksinkertainen.
Asuimme lentotukikohdassa.
Sain helposti ruutia. Purin vain patruunoja.
Sitten tarvitaan vain putki. Ja kun on ruutia, voi valmistaa raketin.
En tapaa kertoa juttua enää, -
sillä se ei ole kovin opetuksellinen. Raketti kuitenkin räjähti.
Menee pian maine.
On edelleen jotain tallella.
Onko Israel nyt suojaton kaikelle, mitä Iran pystyy ampumaan taivaalle -
tai mitä he pystyvät ostamaan markkinoilta tai Venäjältä tai Kiinalta?
Asia on avoin. Nykyään on alle kymmenen maata, -
joilla on täysin itsenäinen avaruusohjelma.
Ne pystyvät valmistamaan ja laukaisemaan satelliitteja.
Mutta on olemassa 80―90 maata, jotka toimivat avaruudessa.
Ne ostavat joskus koko satelliitin, -
joskus taas laitteita niiltä alle kymmeneltä maalta.
Niin niillä on tietoliikenne- ja tiedustelusatelliitteja.
Mutta ei ole kovin helppoa ostaa sotilaslaatuisia satelliitteja.
Se riippuu paljon laadusta.
Siksi on tärkeää olla tässä omavarainen.
Onko Israel suojaton Irania vastaan? - Tietysti.
Iranilaisten satelliiteissa ei ole esimerkiksi riittävää erotuskykyä.
Mutta joillain toisilla vihamielisillä mailla Lähi-idässä -
on jo vuosia ollut satelliitteja, -
jotka ne ovat ostaneet muilta mailta.
Onneksi useimmat maat, joilla on satelliitteja, -
ovat hyvissä väleissä meidän kanssamme.
Monesti ne eivät suostu myymään satelliitteja -
tai ne rajoittavat satelliittien ominaisuuksia, -
jotta Israelia ei voi vahingoittaa.
Voidaanko satelliiteilta tukkia sodassa korvat ja silmät? Voiko GPS:n sulkea?
GPS:n sulkeminen on tietysti järjestelmän omistajan, -
Yhdysvaltojen, etuoikeus.
Mutta järjestelmää voi häiritä.
GPS-järjestelmä perustuu satelliittisignaaleihin.
Signaalia voidaan häiritä.
Ongelma on, että silloin menettää myös oman paikannusjärjestelmän.
Siksi täytyy ensin kehittää oma korvaava järjestelmä.
Mutta yleisesti ottaen meillä on jo suojaukset käytössä.
Satelliittia ei tarvitse sokeuttaa.
On paljon helpompaa vahingoittaa avaruusresursseja, kuten satelliitteja,-
käyttämällä kyberiskuja. Se on aivan oma alansa.
Uskotko, että näemme vielä kineettisiä avaruussotia?
Kaikki isot toimijat, -
ensin Kiina, sitten USA, Venäjä ja Intia, kaikki nämä neljä, -
ovat demonstroineet satelliittien alasampumisia.
Ne ovat ampuneet oman satelliittinsa avaruudessa.
Niistä yksikään ei ole tehnyt enempää kuin 1―2 demonstraatiota.
Siihen ei paneuduta kovin vakavasti, -
sillä samaan aikaan kyberteknologia kehittyy todella nopeasti.
Ajatellaanpa satelliittia.
Siihen itsessään ei tarvitse kajota.
Jokaista satelliittia ohjataan maa-asemasta -
tietokoneilla ja tietoliikennejärjestelmillä.
On paljon yksinkertaisempaa tehdä kyberisku maa-asemaan -
kuin yrittää ampua ohjuksella satelliittia avaruudessa.
Aina kun maa kuten Iran laukaisee satelliitin avaruuteen, -
joku arvostelee, että samaan kantorakettiin voidaan kiinnittää -
kolmivaiheinen taistelukärki, ja niin siitä tulee ohjus.
Mutta niinhän voi sanoa myös Israelista. - Ilman muuta.
Tieteellisesti toteamus pitää paikkansa.
Jos pystyy ottamaan vaikkapa sadan kilogramman hyötykuorman -
ja viemään sen kiertoradalle, -
voi ilman muuta viedä samalla tavalla pommin -
minne tahansa maapallolla.
Tavallisesti kuorma on vielä painavampi. Tieteellisesti se on totta.
Uskoakseni Iran on yksi niistä maista, joilla on avaruustoimintaa, -
ei vain siksi, että näin ne voivat demonstroida kyvykkyyttään -
ja sitä kautta vahvistaa pelotevaikutustaan.
Lisäksi ne näin tavallaan naamioivat -
ballistisen ohjustoimintansa.
Jo britti R. V. Jones toisen maailmansodan aikana -
yhdisti luonnontiedettä ja sotataitoa.
Mutta lyhyesti: Miten turvassa Israel on tänään -
tieteellisten ja teknologisten saavutustensa ansiosta?
Annan sinulle suhteellisen vastauksen.
Israel on enemmän turvassa kuin kymmenen vuotta sitten, -
jolloin se oli enemmän turvassa kuin 20 vuotta sitten ja niin edelleen.
Silti Israel ei ole täysin turvassa. Ongelma ei ole teknologiassa.
Israel ei ole täysin turvassa, -
ennen kuin vihamieliset maat Lähi-idässä -
tunnustavat oikeutemme olla olemassa.
Siinäkin on viime vuosina otettu edistysaskeleita.
Tuorein esimerkki on normalisointi- sopimus Arabiemiirikuntien kanssa.
Toivomme, että muut maat seuraavat vanavedessä.
Mutta siihen asti meidän pitää aina ajatella -
uhkia, vihollista ja puolustautumista.
Kenraalimajuri Itsik Ben-Israel, -
kiitos valaisevasta ja ajatuksia herättävästä keskustelusta. - Kiitos.
Suomennos: Marianne Tenetz