JERUSALEMIN VARTIJAT
Hei Jerusalemista!
Efraim Halevi valitsi muistelmiensa nimeksi "Man in the Shadows".
Nyt hän astuu varjoista -
keskusteluohjelmamme ensimmäiseksi vieraaksi.
Sarjassa tavataan avainhenkilöitä -
Israelin sotilas-, diplomatia- ja turvallisuusalalta.
Olen Amir Oren TV7 Israelista.
Minulle on kunnia ja ilo saada vieraaksi Efraim Halevi.
Hän palveli melkein 40 vuotta -
Israelin ulkomaantiedustelun ja erikoistehtävien laitosta Mossadia.
Hän johti sitä kolmen pääministerin aikana.
Hehän olivat Barak, Netanjahu ja Sharon.
Lähettiläs Halevi syntyi Lontoossa ja muutti Israeliin teini-iässä.
Hän toimi myös Israelin lähettiläänä EU:ssa ja Natossa -
ja Ariel Sharonin kansallisen turvallisuusneuvoston päällikkönä.
Tervetuloa ohjelmaan! - Kiitos.
Luomme pian katsauksen -
alueen ja maailman ajankohtais- tapahtumiin sinun näkökulmastasi.
Katsojiemme kannalta on tietysti kiehtovaa -
tavata Mossadin johtaja.
Sinussa yhdistyy piirteitä sekä James Bondista -
ja John le Carrén vakoojamestari Smileystä.
Onko jompikumpi sinulle mieluisampi? - Sekoitus kummastakin.
Mossad on hyvin arvostettu -
ja maineikas tiedustelupalvelu.
Sitä pidetään tasaveroisena -
CIA:n ja MI6:n sekä Ranskan ja Venäjän tiedustelupalvelujen kanssa.
Miten itse arvioisit sitä?
Mossad on mielestäni erittäin hyvä, ammattimainen -
ja maailmalla korkealle arvostettu tiedustelupalvelu.
Meillä on ollut muutamia suuria onnistumisia.
Matkan varrella on sattunut myös muutamia epäonnistumisia.
Mutta uskon, -
että loppujen lopuksi viivan alle jää hyvin positiivinen tulos.
Mikä Mossadissa on ainutlaatuisesti israelilaista?
Kuten edellä mainitsimme, -
monissa maissa on vastaavia tiedustelupalveluja.
Monet näistä maista ovat suurempia ja vauraampia kuin Israel.
Kenties niiden olemassaoloon ei kohdistu samanlaisia uhkia.
Mikä tekee Mossadista ainutlaatuisesti israelilaisen?
Ennen kaikkea se tosiasia, ettei ole olemassa lakeja, -
jotka olisi sovittu esitettäväksi parlamentille -
ja jotka määrittäisivät, mitkä ovat Mossadin tavoitteet -
ja mitä menetelmiä se voi käyttää.
Toiseksi Mossadin virallinen nimi on -
"Tiedustelun ja erikoistehtävien instituutti".
"Erikoistehtävä" voi olla mitä vain.
Näkemykseni mukaan Mossadin keinovalikoima on rajaton, -
mikä on maailmassa todennäköisesti ainutlaatuista.
Mossadilla on ollut operaatioita, -
jollaisia ei tietääkseni ole ollut maailman muilla tiedustelupalveluilla.
Mossadin yksi tehtävä on suojella maailman juutalaisyhteisöjä, -
kun juutalaiset ovat ongelmissa tai vaarassa joutua ongelmiin -
tai kun he haluavat muuttaa tänne mutta heitä estetään.
Johdit Mossadin yhtä osastoa, joka hoiti näitä tehtäviä.
Voitko kertoa siitä jotain erityistä?
Kyllä voin. Toimin osaston päällikkönä viiden vuoden ajan.
Sinä aikana toteutimme sarjan operaatioita.
Yksi operaatio oli Sudanissa.
Siinä toimme etiopianjuutalaisia, falasha-juutalaisia, Israeliin, -
vihollismaan kautta.
Niinä vuosina meillä oli suuri operaatio myös Syyriassa.
Toimme sieltä satoja nuoria, -
joita uhkasi vaara Hafez al-Assadin, isä-Assadin, hallinnon alaisuudessa.
Niinä vuosina käynnistimme -
hyvin suuren operaation myös Iranissa.
Minusta tuli osaston päällikkö vuosi Iranin vallankumouksen jälkeen.
Meidän piti käynnistää laaja operaatio -
luodaksemme pelastuskanavan. Sen kautta iranilaiset, -
jotka halusivat poistua maasta, pystyivät lähtemään.
Nämä ovat vain muutamia esimerkkejä toiminnoistamme.
Samaan aikaan meitä alkoi kiinnostaa myös Jemenin juutalaisten tilanne.
Sekin oli mielessämme. Asialistamme oli siis hyvin mittava.
Juutalaisyhteisöjen suojelu on hyvin arkaluontoinen asia.
Mossad toimi näissä asioissa kulissien takana tietyissä osissa maailmaa.
Ei kaikkialla maailmassa. Tietyissä paikoissa emme ole toimineet ikinä.
Emme koskaan toimineet näissä asioissa Yhdysvalloissa.
Toimimme paikoissa, joissa juutalaiset olivat vaarassa joutua ahdinkoon.
Johdin näitä toimintoja viiden vuoden ajan.
Se valmisteli minua moniin muihin tehtäviin myöhemmin.
Tiedustelutieto on pääomaa, -
niin kerätty raaka tiedustelutieto kuin valmis tiedusteluanalyysikin, -
jos toiset tiedustelupalvelut luottavat -
tiedustelutiedon tuottajan rehellisyyteen ja ammattitaitoon.
Toimit Mossadin Washingtonin-toimiston päällikkönä -
jom kippur -sotaa edeltävinä vuosina.
Nyt tiedetään, että siihen aikaan Israelilla oli -
erittäin tärkeä vakooja Egyptin eliitissä, -
Ashraf Marwan, Gamal Abdel Nasserin vävy.
Nasser toimi presidenttinä ennen Anwar Sadatia.
Osallistuit Mossadin ja CIA:n tiedusteluvaihtoon.
Voitko kertoa siitä jotain?
Vuosina 1970―73 -
pystyimme luomaan tilanteen, -
jossa CIA:n ja Mossadin suhde lähentyi.
USA:n puolella toimi ainutlaatuisena hahmona James Jesus Angleton, -
joka toimi vastavakoilun johtajana.
Vastavakoiluhan on lähtökohtaisesti sellainen alue, -
jolla Mossad ei tee tiedusteluyhteistyötä.
Vastavakoilu on toimintaa, jolla tiedustelupalvelu suojelee itseään.
Se ei ole sellaista tietoa, jota tiedustelupalvelut jakavat -
ulkomaalaisten tiedustelupalvelujen kanssa.
Mutta pystyimme lähentymään ja luomaan luottamuksen ilmapiirin.
Se oli meille hyödyllinen, kun lähestyimme jom kippur -sotaa.
En mene yksityiskohtiin kenenkään vakoojan toimissa.
En edelleenkään mielelläni kerro kovin tarkkoja yksityiskohtia.
Uskoakseni pystyimme välittämään Yhdysvaltojen tiedusteluyhteisölle -
kuvan siitä, mitä oli meneillään.
Asiassa oli kaksi puolta.
Toisaalta antaa tiedustelutietoa, toisaalta tiedusteluarvioita.
Tiedustelutiedossa onnistuimme mielestäni melko hyvin.
Arvioissa me epäonnistuimme loppujen lopuksi, kuten kaikki muutkin.
Vaikkakin siihen aikaan, niin oudolta kuin se näyttää tai kuulostaa, -
Mossad ei omistautunut Lähi-idän arvioihin -
tosissaan ennen kuin vasta jom kippur -sodan jälkeen.
Yksi johtopäätöksistä, -
jonka Israelin poliittisen tason vallanpitäjät tekivät -
vakavista epäonnistumisista tiedusteluarvioissa -
jom kippur -sotaa edeltäneessä tilanteessa, -
oli se, että lähtökohtana täytyy olla "arvioinnin pluraliteetti".
Mossad perustikin arviointijaoksen.
Aluksi sitä vierastettiin Israelin tiedusteluyhteisössä.
Kesti vuosia, ennen kuin se vakiinnutti asemansa.
Kun minusta tuli Mossadin johtaja vuonna 1998, -
ensimmäisiä tehtäviäni oli luoda ja vakiinnuttaa tiedusteluosasto -
tiedustelupalvelun sisälle. Sellaista ei vielä ollut olemassa.
Sinulla on henkilökohtainen kokemus viikosta jom kippur -sodan alla.
Silloin Henry Kissinger pyysi Israelin suurlähetystöä -
ja sinua henkilökohtaisesti -
ottamaan yhteyttä Mossadiin ja sotilastiedustelupalveluun -
ja selvittämään, onko syytä epäillä, -
että Syyrian ja myöhemmin Egyptin armeijoiden liikkeet -
ovat merkki uhasta vaiko taas vain harjoitusta.
Varmaan muistat ne päivät ja yöt.
Muistan ne erittäin hyvin.
Olin silloin Washingtonissa.
Oli juutalaisen uudenvuoden jälkimmäinen päivä.
Juutalaisuudessa uuttavuotta juhlitaan kaksi päivää.
Ehkä ajatellaan, että ellei yksi päivä riitä, -
käytetään varmuuden vuoksi vielä toinenkin päivä, -
jotta olisimme ajan tasalla ja valmiit tulevaisuutta varten.
Toisen päivän iltana olin vieraana -
Israelin sotilasattasea, kenraali Mordechai Motta Gurin kotona.
Hänestä tuli myöhemmin puolustusvoimien komentaja.
Juhlimme uudenvuoden jälkimaininkeja.
Yhtäkkiä minut kutsuttiin tapaamiseen kello 22.
Sain raportin, erittäin yksityiskohtaisen raportin, -
erityisesti pohjoisessa, Syyriassa, tapahtuvista valmisteluista.
Raportin mukaan oli erittäin suuri mahdollisuus, -
että Syyria valmisteli hyökkäystä Israelia vastaan.
Minua pyydettiin välittämään tieto nopeasti eteenpäin, -
jotta saadaan arvio.
Silloin en vielä tiennyt vaan sain myöhemmin tietää, -
että se perustui Jordanian johtajien välittämään tietoon.
Se oli välitetty Israelille ja Yhdysvalloille.
Vastaus tuli vuorokaudessa.
Siinä sanottiin, raportti on tärkeä mutta arvio pysyy muuttumattomana.
Sen mukaan -
ei ole olemassa välitöntä hyökkäyksen uhkaa.
Muistan, että samaan aikaan, ellen erehdy, -
Wienissä oli meneillään terrori-isku.
Pääministeri Golda Meir pistäytyi Itävallassa -
ja tapasi liittokansleri Bruno Kreiskyn.
He kävivät erittäin kiivaan keskustelun.
Siihen aikaan minulla oli tapaaminen -
erään kollegan kanssa CIA:sta.
Keskustelimme ajankohtaisista tapahtumista yleisellä tasolla.
Sanoin ajattelematta sen kummemmin: -
"Joskus terroriteot johtavat sotiin."
Mitä ilmeisimmin hän otti sen tosissaan -
ja vei sen eteenpäin amerikkalaisten järjestelmässä.
Tel Avivissa CIA-aseman amerikkalainen päällikkö -
meni heti Mossadiin ja kysyi: -
"Saimme juuri viestin keskustelusta Efraim Halevin kanssa."
Sen seurauksena sain heti ankarat nuhteet ja toimeni tutkittiin, -
koska olin poikennut virallisesta linjasta, -
jonka mukaan jom kippurina ei ollut välitöntä sodan uhkaa.
Eikö toisaalta vaarana ole, että liiallisesta optimismista mennään -
liialliseen pessimismiin ja jopa turhan pelon aiheuttamiseen?
Koska mm. Jom kippur -sodan ja Pearl Harborin alla -
varhaiset varoitusmerkit jäivät huomaamatta, -
jokainen rapsahdus voi johtaa reagointiin.
Totta. Useita kuukausia aiemmin, toukokuussa, ellen erehdy, -
Israel sai tietoa mahdollisesta sitä uhkaavasta hyökkäyksestä.
Se kutsui reserviläisiä palvelukseen ja muuta.
Se oli hyvin kallista taloudellisesti ja muuten.
Lisäksi sen seurauksena -
Anwar Sadat ilmeisesti muutti aikatauluaan.
Tämän tapauksen sanottiin osoittavan, -
ettei pidä olla niin...
sanotaan nyt vaikka...
taipuvainen jokaisen pienen varoituksen perusteella -
käynnistämään heti laajamittaisen mobilisaation, -
mikä on hyvin näkyvää ja paljastavaa.
Tietyssä suhteessa jälkikäteen ajateltuna -
toukokuun tapahtumat antoivat Sadatille aseita, -
jotka loivat Israelissa sellaisen käsityksen, -
että tulipa mitä tahansa tiedustelutietoa, sotaa ei tule.
Miten sinä Mossadin johtajana löysit tasapainon -
näiden kahden vaaran, yli- ja alireagoinnin, välillä?
Israelissahan arviointien laatiminen -
on sotilastiedustelupalvelun johtajan tehtävä ja velvollisuus.
Mutta silti tietysti myös Mossadin johtaja vaikuttaa vahvasti hälytyksiin.
Vielä tänäkään päivänä yksikään sotilastiedustelun johtaja -
ei uskoakseni suostu myöntämään, että Mossadilla on siinä jokin rooli.
Niiden suhteet ovat olleet vaihtelevat.
Joskus ne ovat läheiset. Siihen vaikuttavat mm. persoonakysymykset.
Itse olen sitä mieltä, -
että täytyy olla hyvin varovainen, -
jos halutaan tehdä hälytys.
Mutta samanaikaisesti meidän täytyy varoa tarkkaan, -
ettemme vaivu omahyväisyyteen ja väärään turvallisuuden tunteeseen.
Jom kippurin aattona puolustus- ministeri Moshe Dajan lounasti -
keskisen maanpuolustusalueen komentajan kanssa.
Muistaakseni komentajana toimi tuolloin Ze'evi.
Ze'evi kertoi saaneensa muiden tavoin laajalti tietoa -
ja kysyi Dajanilta, eikö tämä ole sitä mieltä, -
että puolustusvoimat IDF suhtautuu asioihin liian huolettomasti.
Dajan vastasi, että arabien sotilasvalmiudet olivat sitä luokkaa, -
että menisi ainakin vuosikymmen päästä sellaiselle tasolle, -
että he uskaltavat edes ajatella uutta yhteenottoa Israelin kanssa -
kuuden päivän sodan tapahtumien jälkeen.
Niinpä Dajan sanoi Ze'eville, -
että hän voi olla aivan rauhassa eikä tarvitse murehtia liikoja -
ja että kaikki oli hallinnassa.
Siitä tarkalleen 24 tunnin päästä sota syttyi.
Siinä siis yhdistyivät vihollisen aliarviointi ja oman kyvyn yliarviointi.
He kohtasivat taistelukentällä.
Sadat oli kehittänyt briljantin suunnitelman.
Kävi ilmi, että arabit olivat taitavia toteuttamaan Sadatin suunnitelman, -
kun taas israelilaiset valmistautuivat menneeseen sotaan.
Pitää paikkansa.
Olemmeko oppineet läksymme? Uskon niin, -
mutta mikään ei takaa sitä, -
sillä loppujen lopuksi kysymys ei ole ainoastaan aikomuksista.
Muistan, kuinka kuuden päivän sodan aattona -
olin ollut kolme viikkoa ulkosuhdejaoksen varapäällikkönä.
Sen vuoksi tapasin osallistua tiedotustilaisuuksiin, -
joita veti sotilastiedustelupalvelun silloinen päällikkö Aharon Jariv.
Jariv oli valtavan arvostettu henkilö tiedusteluyhteisössä.
Muistan, että sen jälkeen kun Nasser oli sulkenut Suezin kanavan, -
oli pidetty tilannekatsaus, johon Jarivkin oli osallistunut.
Oli tullut sotilastiedustelun arviointijaoksen vuoro.
Se oli alkanut luetella erilaisia osatekijöitä, -
miten arvioida Egyptin aikeita.
"Mitä Sadat aikoo?"
Nasser. - Aivan. Mitä Nasser aikoo?
Jariv oli tullut yhä kärsimättömämmäksi -
ja vihaisemmaksi. Hän oli lyönyt kädellä pöytää ja sanonut: -
"Ei enää aikomuksia! Vain valmiuksia."
"En halua kuulla enää sanaakaan aikomuksista. Vain valmiuksista."
Jom kippur -sodan suurin virhe ei tapahtunut aikomusten arvioinnissa.
Siinäkin tehtiin virheitä, -
mutta suurin virhe tapahtui valmiuksien arvioinnissa.
Me tiesimme, mitä vastapuolella oli.
Me tiesimme, että heillä oli panssarintorjuntaohjuksia -
ja että heidän lentokoneissaan oli elektroniikkaa, -
joka antoi heille etulyöntiaseman.
Kaikki tämä tiedettiin, mutta aikomuksia ja valmiuksia ei yhdistetty.
Niin täytyy tehdä. Luoda näistä kahdesta synteesi.
Yhdessä tai kahdessa näistä tapauksista -
oli virhe yhdessä ja virhe toisessa.
Sinä astuit varjoista ensikertaa, -
kun Israel ja Jordania allekirjoittivat rauhansopimuksen. Kirjoitat siitä.
Yhtäkkiä Jitschak Rabin...
Rabin oli yksi pääministeri, jonka sinä tunsit läheisesti.
Työskentelit eräälle ministerille Ben-Gurionin hallituksessa -
jo 1950-luvulla. Tunsit tietysti Golda Meirin ja muita.
Rabinin tunsit jo Washingtonista, kun hän toimi Yhdysvaltain-lähettiläänä, -
ja sitten siltä ajalta, kun Israel kävi Jordanian kanssa neuvotteluja, -
joissa sinulla oli keskeinen rooli.
Mitä voit kertoa keskusteluistasi kuningas Husseinin kanssa?
Tapasit hänet ainakin kahden erittäin tärkeän prosessin aikana.
Yksi oli rauhanprosessi ensin 1980-luvulla ja sitten 1990-luvulla.
Toinen oli Khaled Mashalin tapaus, epäonnistunut myrkytysoperaatio.
Se ei tapahtunut sinun johdollasi. Olit silloin Brysselissä.
Mutta pääministeri Netanjahu kutsui sinut kotiin -
voidakseen käyttää hyvää mainettasi kuningas Husseinin lepyttämisessä.
Mitä voit kertoa suhteestasi kuninkaaseen?
Mitä hän kertoi sinulle esimerkiksi pettymyksestään, -
kun pääministeri Meir ei ottanut todesta hänen varoituksiaan -
jom kippur -sodan aattona?
En koskaan keskustellut Husseinin kanssa jom kippur -sodasta.
Sen sijaan keskustelimme vuoden 1991 Persianlahden sodasta.
Tapaamiset alkoivat sodan jälkeen.
Tapasin hänet ensimmäisen kerran itse asiassa jo ennen sotaa -
täysin suunnittelematta maaliskuussa 1990 Lontoossa.
Tapasin erästä hänen avustajaansa -
keskustellaksemme teknisistä asioista maidemme kommunikaatiossa.
Tapaaminen oli kuningas Husseinin residenssissä, yhdessä niistä, -
ei Israelin lähetystön viereisessä, mutta sitä seuraavassa talossa.
Lähellä lapsuudenmaisemiasi. - Aivan lähellä.
Keskustelin avustajan kanssa.
Yhtäkkiä ovi avautui, ja Hussein asteli sisään.
Muutaman minuutin päästä avustaja oli kadonnut. Olimme kahdestaan.
Se on ainoa keskustelumme, josta en muista sanaakaan.
Tapahtui jotain sanoinkuvaamatonta.
Siitä tapaamisemme alkoivat.
Tahdon palata Persianlahden sotaan, -
sillä se on tärkeä ja se vaikuttaa vielä tämänhetkisessä tilanteessakin.
Operaatio Aavikkomyrsky, kuten sitä kutsuttiin.
Amerikkalaisjoukkoja johti kenraali Schwarzkopf.
Yhdysvallat johti valtavaa yli 50 maan liittoumaa -
Saddam Husseinia vastaan.
Kuningas Hussein teki kaksi virhettä. Hän ei uskonut, -
että Irak miehittää Kuwaitin, ja sitten meni Irakin puolelle.
Tapasin hänet ennen Kuwaitin miehitystä.
Ja tapasin hänet useita kertoja sodan jälkeen.
Tapasin hänet Lontoossa, -
kun hän tuli tapaamaan pääministeri Thatcheria -
Thatcher nuhteli häntä ankarasti hänen kantansa takia.
Mielestäni suurimman virheen tekivät ne, -
jotka päättivät käynnistää sodan.
Saddam Hussein ei halunnut sotaa.
Amerikkalaiset tunsivat hänet oikein hyvin.
Hän oli useita vuosia aiemmin ollut poliittisena pakolaisena Kairossa.
Siellä CIA otti häneen yhteyttä.
CIA:n ja hänen välilleen muodostettiin yhteys.
Se ei ollut puhtaasti tekninen suhde -
lähteen ja tiedustelu-upseerin välillä.
Se oli suhde, jonka luonne oli strateginen.
Kun Saddam Hussein nousi valtaan, -
hän oli hyvin vaikeassa tilanteessa.
Kuten varmasti muistat, Irakin ja Iranin välillä käytiin sota.
Siinä sodassa 1980-luvulla, kuten luultavasti muistat, -
Iran oli aluksi voitolla.
Irak oli pahasti alakynnessä.
Siihen aikaan irakilaiset kääntyivät amerikkalaisten puoleen.
Saddam kääntyi amerikkalaisten puoleen.
Tuolloin USA:n puolella arvioinneista vastasi Robert Gates.
Hän suositteli voimakkaasti, että USA antaa Irakille informaatiota -
ja satelliittikuvia, joiden avulla Irak voisi iskeä -
Iranin strategisesti elintärkeisiin kohteisiin -
hyvin tarkasti.
Koska Khomeinin johtama Iran oli vihamielinen Yhdysvaltoja kohtaan.
Aivan. Yhdysvallat oli avain, jotka ratkaisi voiton Irakille.
Irakille luovutettu informaatio -
käänsi koko sodan suunnan.
Tässä on kaksi läksyä. Ensinnäkin liittolaisuudet muuttuvat.
Pysyviä liittosuhteita ei ole.
Toiseksi paikallisen johtajan tuntee vain toinen paikallinen johtaja, -
ei tarkkailija Washingtonissa.
Aivan. Lähi-itä on liikkuvan hiekan historiaa.
Efraim Halevi, kiitos paljon. Jatkamme keskustelua -
Jerusalemin vartijat -sarjan seuraavassa jaksossa.
Tässä välissä pidämme kunnon tauon -
ja jatkamme keskustelua pian.
Efraim Halevi, Mossadin entinen johtaja, kiitos. - Kiitos.
Suomennos: Marianne Tenetz