MINNE MENET, EUROOPPA?
Euroopan tilaa ruotiessa tulee mieleen, että maanosan tulevaisuus on synkkä.
Itälaidalla soditaan, inflaatio on ennätyskorkea, -
merenkulun vapautta häiritään, korruptio rehottaa -
ja laittomia siirtolaisia tulvii sisään.
Kaikki tämä uhkaa Euroopan maita suoraan ja vaatii pikaisia toimia.
Toivoon, uskoon ja näyttöön nojautuen luotan vakaasti, -
että Eurooppa kestää tämänkin.
Hyvää iltaa! Olen Jonathan Hessen. Tämä on ohjelmasarjan osa 21.
Mukana keskustelemassa Euroopan haasteista ja mahdollisuuksista ovat -
kenraali Klaus Naumann, entinen Saksan puolustusvoimien komentaja -
ja Naton sotilaskomitean puheenjohtaja.
Rafael Bardaji, entinen turvallisuusneuvonantaja Espanjasta, -
Worldwide Strategy -järjestön johtaja.
Ja Timo Soini isäntämaamme Suomen entinen ulkoministeri -
ja myös varapääministeri.
Mukava tavata taas. Aloitetaan saman tien kenraalista.
Kun katsotaan haasteita, joita Eurooppa nyt kohtaa, -
mieleen tulee muun muassa kansan valinta.
Tulossa on useita vaaleja.
Muutamia on jo käyty.
Mitä eurooppalaiset odottavat Euroopan uusilta päättäjiltä?
Ja onko nähtävillä muutosta?
En ole täysin varma Euroopan tulevien vaalien tuloksista.
Vaalit, jotka vaikuttavat meihin kaikkiin, -
ovat Euroopan parlamentin vaalit.
Odotan, että parlamentin voimasuhteet muuttuvat.
En tiedä, mihin suuntaan.
Odotan, jos näin voidaan sanoa, -
että konservatiivit pysyvät suurimpana ryhmänä Euroopan parlamentissa.
Se tarkoittaa, että kaikki menee hyvin -
ja että Euroopan komissio ainakin johtajiltaan pysyy osapuilleen samana.
Onko se hyvä asia Euroopalle vai ei, sen jätän katsojien päätettäväksi.
Ei Euroopassa kaikki ole synkkää. Mainitsen ainakin yhden tosiseikan, -
ja se on tähänastisen historian menestyksekkäin liitto.
Nato täytti huhtikuussa 75 vuotta, -
ja se on huomattava menestys.
Siitä on tullut turvallisuuden, vakauden ja demokratian takaaja, -
ja toivon, että se jatkaa sellaisena.
Voisin vielä lisätä, -
että Putinin virheen takia, -
kun hän hyökkäsi Ukrainaan provosoimatta ja laittomasti, -
Nato on nyt vahvempi kuin koskaan, sillä nyt Suomi ja Ruotsi ovat Natossa.
Ja se on geostrateginen etu, joka ylittää Venäjän odotukset.
Ehdottomasti. Yhdessä vahvempia.
Tohtori Bardaji, eri tiedustelupalvelujen päälliköt, -
viimeksi Belgiasta, sekä johtavat parlamentaarikot, -
mukaan lukien Euroopan parlamentin puhemies, -
ovat korostaneet julkisesti sitä, mikä on ollut tiedossakin.
Nimittäin Kiina, Venäjä ja Iranin islamilainen tasavalta -
käyvät disinformaatiokampanjaa -
ja yrittävät keikauttaa Euroopassa käytäviä vaaleja omaksi edukseen.
Miten näitä uhkia voidaan torjua?
Ja onko Euroopan sisällä henkilöitä, jotka vahvistavat tätä?
Totta kai on, mutta leikin nyt hetken köyhän miehen filosofia.
Toisen maailmansodan jälkeen -
Eurooppa määritteli itsensä markkinoiksi.
Liberaalit, eurooppalaisittain konservatiiviset liberaalit -
näkivät ihmiset lähinnä kuluttajina.
Edistys määriteltiin kyvyksi kuluttaa rahaa -
ja joukkokuluttamiseksi.
Sillä tiellä unohtuivat identiteetti, kansallinen sielu, -
rajat ja myös kyky ymmärtää muita, jotka ajattelevat eri logiikalla.
Sitä tämä on nyt. Kenraali Naumann mainitsi Putinin.
Vielä kaksi vuotta Ukrainaan hyökkäämisestä -
emme edelleenkään ymmärrä, miksi Putin hyökkäsi.
Kun ei sitä ymmärretä, tilanteen ratkaiseminen on hyvin vaikeaa.
Samaan aikaan pöydällä on paljon muutakin.
Teemme elämästämme todella paljon vaikeampaa, -
koska emme noteeraa muiden logiikkaa.
Kiinalla, Venäjällä ja viimeksi Iranilla on erilainen... Ei erilaista agendaa.
Niillä on erilainen strategiakulttuuri.
Jos sitä ei ymmärretä, -
meillä ei ole eväitä löytää oikeita, oman etumme mukaisia ratkaisuja.
Kiintoisaa. Herra Soini.
Nähdäkseni tulevissa vaaleissa on panoksena monenlaisia asioita.
Totta kai eurooppalaisia kysymyksiä, -
jotka liittyvät markkinoihin, työllisyyteen, inflaatioon -
sekä eurovaluuttaan ja muuhun sellaiseen.
Mutta kuten Rafael edellä totesi, -
pöydällä on myös uusia asiakohtia, eritoten rajat.
Ajattelemme, että Euroopassa ei ole rajoja -
ja että henkilöt, pääoma, palvelut ja muut liikkuvat vapaasti.
Rajat ovat taas täällä. Samoin kansallinen identiteetti on taas täällä.
Ja vaikka woke-touhu on hyvin kummallista ja naurettavaa, -
se osoittaa myös, että kaikkea ei voida runnoa läpi.
Konservatiiviset arvot tulevat vielä ryminällä takaisin.
Ja kuten Klaus sanoi, tullaan näkemään kamppailu voimasuhteista.
Huomattavaa tulee olemaan se, -
että konservatiivit ja sosialistit pysyvät suurimpina, -
mutta niin kutsuttu äärioikeisto, joka ei ole kovin äärtä, -
eivät ainakaan kaikki puolueet, -
tulee todennäköisesti saamaan runsaasti lisäpaikkoja.
Otetaan esimerkiksi vaikka Italia.
"Italian veljillä", Giorgia Melonin puolueella -
on tällä hetkellä 5―6 paikkaa.
Se tulee saamaan 30 paikkaa, -
kaksinkertaisesti verrattuna Suomen paikkamäärään europarlamentissa.
Tulemme näkemään ja todistamaan myös tällaisia ilmiöitä.
Tartun tähän. Mainitsitte äärioikeiston.
Sehän riippuu ihan siitä, mistä katsotaan.
Tietysti. - Niin kutsuttu vasemmisto, -
jota ennen pidettiin radikaalina vasemmistona, on tuotu keskustaan.
Se hyväksytään aiempaa laajemmin ja sitä normalisoidaan.
Eri leirien määritelmät ovat vähän eläneet.
Ja kuten sanoit, se on myös poliittinen leima.
Joku leimataan äärilaidan edustajaksi.
Mutta molemmilla laidoilla ja molemmissa ääripäissä on ihmisiä.
Täytyy siis pitää mielessä, -
että eri sanat tarkoittavat eri asioita eri ihmisille.
Muuten asioissa ei päästä puusta pitkään.
Kenraali Naumann, palataan filosofiseen seikkaan, -
jonka tohtori Bardaji toi esiin.
Nimittäin Eurooppa tarvitsee sielun.
Se oli ohjelmasarjan ensimmäisen jakson teema.
Eurooppalaisia kansallisvaltioita tulee aktivoida uudelleen -
siitä näkökulmasta, että lännen sivilisaatio -
on kaikille Euroopan maille täysin oikeutettu kehys, -
jossa toimia, määritellä normit ja arvot -
ja edistää todellisuutta, jossa ihminen ei ole vain numero tai hyödyke.
Johtajien tulisi jälleen nostaa perheet -
etualalle länsimaisessa sivilisaatiossa -
ja tuoda esiin uskoa ja ymmärrystä ydinperiaatteista, -
jotka ovat antaneet maanosalle hyvin rikkaan historian.
Uskon, että Rafael on täysin oikeassa.
Jokaisen eurooppalaisen identiteetti nojaa kansaan.
Kansallisvaltioita ei voi häivyttää.
Kenties tarkastelen tätä kysymystä -
entisen sotilaan näkökulmasta.
En usko, että olisin pystynyt -
käskemään alaisuudessani toimineita sotilaita -
taistelemaan Euroopan puolesta.
Pystyin sanomaan: "Teidän pitää taistella maanne puolesta -
ja olla valmiit puolustamaan perhettänne kuolemaan asti."
Se on asian ydin.
Mutta Eurooppa on liian kaukainen.
Ja siitä syystä vanha kunnon kenraali de Gaulle -
ei ollut täysin hakoteillä puhuessaan isänmaiden Euroopasta.
Se meidän täytyisi muistaa.
Eurooppa on isänmaiden summa -
kaikkine vahvuuksineen, heikkouksineen -
ja erityispiirteineen, -
ja ne voidaan tuoda yhteen.
Sitten voidaan puhua monimuotoisuudesta voimavarana, -
mutta monimuotoisuutta on suojeltava.
Totta kai, jokainen kansa Jumalan alaisuudessa, -
kun katsotaan erityisesti holistisesta näkökulmasta, -
miksi tätä historiallista totuutta haastetaan näin?
Ja ovatko ulkopuolisten yritykset hajottaa ja hallita niin sanotusti -
ihan oikea todellisuus, jota länsimaiden hallitukset eivät tunnista?
Ollakseni hieman pinnallinen sanon näin, että vuosisatojen ajan -
Euroopan kulttuuria määritteli pyhä kolminaisuus: Jumala, isänmaa, perhe.
Näitä kolmea instituutiota on haastettu viime vuosisadat -
aina valistuksesta psykoanalyysiin.
Ja niinpä nykyään ei ole rajoja määrittämässä maita.
Jumala kuoli, ja perhe hajotettiin joksikin muuksi.
Olemme siis menettämässä historialliset viitepisteet.
Mutta kun markkinat nousivat lähes jumalan asemaan, -
mm. keskustan konservatiivit alkoivat vannoa markkinavetoisuuden nimiin.
Mutta näin ei ole enää.
Kuten Klaus ja Timo sanoivat, -
ihmisten sielu ja sydän ovat yhä sitoutuneet isänmaahan, -
ja se on nousemassa taas pintaan.
Ehdimmekö vielä voittaa identiteetit takaisin? En ole varma.
Laiton maahanmuutto tulvii moniin pääkaupunkeihin ja maihin -
hajottaen edelleen yhteiskuntia, joissa ennen elimme.
Mutta se on haaste.
Ja mitkä tekijät yhdistävät meitä?
Se on erittäin tärkeää.
Riittääkö siihen talous?
Se on tarpeellinen, mutta ei riitä.
Mikä riittäisi?
Jonkinlaiset hyveet, jonkinlainen yhteistyö, -
jonkinlaiset normit ja niin kutsutut...
Yhteiskunnassa tulisi toimia lakien mukaan, -
ja kaikkien pitäisi olla lain edessä tasavertaisia.
Se kertoo myös, ja kun tarkastelee Euroopan instituutioita, -
Euroopan parlamentti on kuin sekametelisoppa.
Siinä on vähän jotakin joka puolelta.
Ja sitten komissio on revohka byrokraatteja, -
joita ei ole valittu vaalein.
Ja sitten on kansalliset hallinnot, jotka edustavat maita ja kansalaisiaan.
Kenties ministerineuvosto on -
demokraattisin elin Euroopassa.
Mutta kaksi muuta, parlamentti ja komissio -
ovat liittovaltiomaisia rakenteita.
Ministerineuvosto on kansallinen rakenne.
Nähdäkseni tässä on jonkinlaista kissanhännänvetoa.
Kysyn näin, sillä demokratia toimii vain niin hyvin -
kuin siinä asuvat haluavat sen toimivan.
Mutta demokratia on kutistunut käytännössä äänestämiseksi, -
ja se ei riitä.
Mainitsitte alustuksessa laajalle levinneen korruption.
Demokratia ilman tilivelvollisuutta ei ole demokratia.
Niin. Otetaan esimerkiksi Qatar-gate. - Tai Marokko-gate.
Mikä tahansa gate. Mutta tutkinnassa on useita korruptiotapauksia.
Kolme poliisin tutkijaa -
on jo joutunut ulkomaisten toimijoiden salamurhayrityksen kohteiksi.
Pääsyyttäjä tai päätutkija myrkytettiin -
salamurhan yrityksessä.
Sataa kuuttakymmentäseitsemää ihmistä on tutkittu -
epäiltyinä korruptiosta ja veroetuuksien vastaanottamisesta -
ulkomaisilta tahoilta tarkoituksena harhauttaa Euroopan huomio.
Miten Euroopan maat ja niiden kansalaiset voivat luottaa siihen, -
että hallinnot vaalivat maiden ja kansalaisten etua -
niin kuin niiden pitäisi?
Jos asiat ovat niin kuin kuvailitte, -
kansalaiset eivät luota hallintoon.
Tätä ilmiötä näkee yhdessä jos toisessakin maassa.
Etenkin koalitiohallitukset ovat jo lähtökohtaisesti heikkoja.
Niillä on taipumuksena, -
että häntä heiluttaa koiraa eikä toisin päin.
Ainoa tapa hoitaa tämä -
on ehdoton ja täysi läpinäkyvyys -
ja tekijöiden saattaminen edesvastuuseen ankarasti.
Ellei heitä rangaista, missä he ovatkin, -
kansa menettää luottamuksensa heihin.
Loppujen lopuksi uhrina on demokratia.
Siitä syystä meidän on tehtävä voitavamme varmistaaksemme, -
että kaikki laittomuuksia tekevät tuodaan oikeuden eteen.
Tohtori Bardaji, onko mitään toiveikasta sanaa?
En halua odottaa loppuun.
Jatkan Klausin sanoista. Elämme epäluottamuksen aikakautta.
Kukaan ei luota instituutioihin.
Ne ovat korruptoituneita.
Hallintojen ja instituutioiden onneksi elämme myös turmeluksen aikakautta.
Jokaista skandaalia seuraa aina uusi skandaali, ja vanhat unohtuvat.
Esimerkiksi iskut israelilaissiviilejä vastaan 7. lokakuuta.
Se on melkein unohdettu.
Asiat muuttuvat koko ajan, -
ja ihmiset eivät pysty keskittymään mihinkään erityiseen.
Se on hallinnon etu, vaikka ihmiset eivät enää luota samalla tavalla.
Hyvää ja myönteistä on se, että asiat muuttuvat.
Ensi kertaa sivilisaatiolliset, identiteettisuuntautuneet puolueet -
ovat nousussa Euroopassa.
Woke-menoa vastaan on alettu kapinoida, -
mutta taistelu kestää vielä kauan.
Mikään ei muutu parissa kuussa tai vuodessa.
Pitää olla johdonmukainen, ja tilanteen korjaaminen vaatii energiaa.
Herra Soini, Suomen tilanne on paljon parempi kuin muun Euroopan -
monellakin mittarilla tarkasteltuna.
Mutta jo länsinaapurissa Ruotsissa -
esimerkiksi Malmössä on alueita, jonne poliisi pelkää mennä.
Juuri viime ramadanina Id al-Fitrin ja muiden tapahtumien aikana -
Ruotsissa oli valtavat joukot, tuhansia ja taas tuhansia muslimeja.
He valtasivat kokonaisia aukioita uskonnonharjoituksiaan varten.
Samaan aikaan he loukkaavat paikallisyhteisöjä, -
jotka eivät tunne oloaan turvalliseksi.
Pari kuuta sitten julkaistiin raportti, -
jonka mukaan Ruotsissa räjähtää eniten pommeja -
rauhan ajalla koko maailman maista.
En olisi voinut käsittää tällaista 10―20 vuotta sitten.
Mielestäni Rafael osui oikeaan siinä, -
että joissakin pohjoismaisissa hyvinvointivaltioissa -
kenties Suomea lukuun ottamatta Jumala on hylätty.
Näin on esimerkiksi Ruotsissa pitkälti.
Se oli sosiaalidemokratian tyyny, -
että kaikilla pitäisi olla lämmin juoma ja kiva hattu -
ja sitten kaikki diskuteeraavat.
Ja sitten, jos joku tulee maahan, -
luultiin, että meillä on niin hyvä hyvinvointijärjestelmä -
ja kaikki pääsevät kouluun, että tulija sopeutuu elämäntapaamme.
Mutta niin ei käynyt.
Ihmisiä tulee, ja he sopeuttavat oman elämänsä, -
ja aikanaan, kun määrät kasvavat, tapahtuu yhteentörmäys.
Ja niin on käynyt. Ajattelen ja pelkään, -
että aikanaan, jos maahanmuutto ei pysy kohtuullisena, -
näin voi käydä.
Kaikki tietävät, että joku tulee Filippiineiltä -
hoitamaan vanhuksia, se ei ole ongelma.
Mutta jos nuoria miehiä pakenee maasta, jota heidän tulisi puolustaa, -
ja tulee tänne, ei työn perässä vaan muista syistä, -
se ei ole tervettä.
Esimerkiksi nyt Ukrainasta tulee pääasiassa naisia ja lapsia.
Mutta Lähi-idästä tulee pääasiassa nuoria miehiä. Ei lapsia eikä naisia.
Armeija-ikäisiä. - Niin.
Kenraali Naumann, Saksassa on useita miljoonia, -
mutta vielä ei ole myöhäistä, -
kuten Isossa-Britanniassa tai Ranskassa.
Ne ovat jokseenkin täyteen ahdattuja, -
niin että en enää tunnista Pariisin tiettyjä asuinalueita.
Ne eivät tänä päivänä ole ranskalaisia. Onko se Euroopan tulevaisuus?
En yksinkertaisesti tiedä.
Tiedän, että maahanmuuttajien integraatiossa on ongelmia.
Emme onnistuneet siinä kovin hyvin.
Elimme monta monituista vuotta siinä kuvitelmassa, -
että jos yksinkertaisesti annamme kaikkien tehdä niin kuin he haluavat -
ilman liiallisia rajoituksia -
ja vaalien yksikönvapautta ylivertaisena arvona, kaikki on hyvin.
Olemme oppineet, ettei tämä ole totta vaan virhe.
Nyt meidän pitää keksiä, miten se tehdään paremmin.
Prosessi on kesken. Emme vielä tiedä ratkaisua.
Mutta tiedämme, että on olemassa perusarvoja, -
joista emme toivon mukaan luovu.
Arvo, joka minun nähdäkseni on kaiken keskellä, -
on jokaisen yksilön oikeus pyrkiä kohti onnea.
Tätä oikeutta tulisi suojella lain voimalla.
Se on demokratiamme ydin.
Kun tämä on sanottu, tuon vielä esiin sen, -
mistä keskustelimme aiemmin tällä viikolla tai viime viikolla.
Rishi Sunak ilmoitti, että laivoja ei päästetä maihin -
ja laittomien siirtolaisten lähettämiselle Afrikkaan -
ei ole enää esteitä.
Näyttää siltä, että aivan liian pitkään lakeja, -
jotka säädettiin siviilien ja eritoten kansalaisten suojaksi, -
on käännetty kansalaisia vastaan, jotta on voitu suojella laitonta toimintaa, -
joka on uhannut maita itseään.
Tuo on totta. En mielelläni siteeraa Leniniä usein, -
mutta teen sen tämän kerran. Lenin sanoi joskus, -
että tietyssä pisteessä määrästä tulee laatu.
Minusta tuo piste on saavutettu muslimiväestön osalta Euroopassa.
Olemassa on näyttöä siitä, että kun muslimien osuus ylittää 12 %, -
heistä tulee todellinen ongelma.
Joten kyllä, pääministerit voivat vain sanoa: "Karkotamme rikolliset."
Mutta millaisista määristä puhutaan?
Onko juridisia ja taloudellisia keinoja palauttaa heidät, ja minne?
Jos he tuhoavat passinsa, ei tiedetä, mistä he tulevat.
Onko palautusmaan kanssa vaikka Afrikassa juridista sopimusta?
Se ei ole niin helppoa kuin luvataan, mutta se on tehtävä.
Tiedetään varmaksi, että Marokko tyhjää vankiloitaan -
ja lähettää rikollisiaan -
julki lausumattoman armahduksen kanssa Eurooppaan.
Emme siis saa parhaita työikäisiä turvaamaan eläkkeitä. Kaikkea muuta.
Täytyy siis tietää, keitä tulee, -
sillä kun avaat kotisi ovet, et halua sisään jotakuta, -
joka raiskaa tyttäresi, tappaa vaimosi tai hakkaa sinut.
Täytyy tietää, keitä maahan tulee.
Sitä ei ole tehty, ja se täytyy tehdä nopeasti. Muuten olemme tuhon omat.
Kaikilla on velvollisuus puolustaa maataan ja perhettään, -
kuten kenraali totesi. Jokaisen pitäisi olla valmis siihen.
Puhutaanpa hybridimaahanmuutosta.
Venäjän ja Suomen raja on edelleen suljettuna.
Voisitteko kertoa siitä lisää?
Se on ollut suljettuna nyt kuukausien ajan.
Raja on pitkä, 1 340 kilometriä.
Suomen raja Venäjän, entisen Neuvostoliiton, kanssa, -
on puolitoista kertaa se määrä, -
mikä muilla Nato-mailla on yhteensä. Se on valtava.
Rajanylityspaikkoja on puolentusinaa.
Nyt ne ovat suljettuina, mutta on ollut talvi ja kylmä.
Lunta on ollut riittämiin.
Venäjän hybridioperaatio on sellainen, -
että Venäjä kyyditsee ihmiset ilmaiseksi rajallemme.
Normaalitilanteessa rajan molemmin puolin on rajavyöhyke, -
eikä ihmisiä päästetä rajavyöhykkeelle, eikä siten ole ongelmaa.
Mutta kun heidät päästetään, ja he tulevat tänne,
he hakevat turvapaikkaa.
Kansainvälisten lakien takia hakemus ja henkilö on otettava sisään, -
jotta hänen tapauksensa voidaan selvittää yksilöllisesti.
Tähän liittyy myös kokonainen teollisuus.
Amnesty International ja jotkin kansainväliset järjestöt, -
jopa jotkin kirkot ja muut sanovat, että näin täytyy tehdä.
Sekin liittyy hybridiin, -
että sana kulkee sekunneissa internetin ja puhelinten välityksellä, -
millä raja-asemalla jono niin sanotusti lyhenee.
Se voi tapahtua nopeasti.
Rajan takana on järjestäytyneitä salakuljettajia.
Näin on tapahtunut, ja siksi raja on nyt kiinni.
Mutta en uskalla edes ajatella, mitä tapahtuisi, -
jos he järjestäisivät niin, että ihmisiä tulisi rajan yli -
raja-asemien välistä. Niiden välissä on useita satoja kilometrejä.
He voisivat kulkea metsän kautta.
Mistä löytyvät rajavartijat tavoittamaan heidät kaikki?
Toivotaan, että siihen on teknologia. - Toivotaan.
Kenraali Naumann, hybridi- maahanmuuttoa on käytetty aseena -
viime vuosina ja oikeastaan monen vuoden ajan.
Sitä on nähty käytettävän ensin Puolaa vastaan -
ja nyt Suomea ja muita vastaan.
Mitä Nato puolustusliittona voi tehdä -
puolustaakseen jäsenmaitaan tämänlaiselta vaaralta, -
nyt kun päävastustaja, tässä tapauksessa Venäjä, -
käyttää sitä yhä uudelleen?
Auttaa, kun ymmärtää, -
että hybridimaahanmuutto on hybridisodankäynnin väline.
Siitä ei vielä ole yhteisymmärrystä Natossa -
ainakaan sen perusteella, mitä näen ulkopuolelta.
Samoin täytyy ymmärtää, että hybridimaahanmuutolla -
voidaan tuoda maahan epävakauttavia elementtejä, -
jotka sitten merkin saatuaan voivat uhata kansallista turvallisuutta.
Täytyy keksiä tapoja ja keinoja vastata tähän.
Se on uusi ulottuvuus. Tällä hetkellä voimme nähdä toisenkin esimerkin.
Se ei liity siirtolaisuuteen, -
mutta otetaan esimerkiksi huthien toimet Punaisellamerellä.
Ne ovat kiistatta paikallisia, mutta niillä on globaali ulottuvuus, -
sillä ne uhkaavat talouksiamme ja hyvinvointiamme.
Täytyy selvittää hybridisodankäynnin kaikki elementit, -
mukaan lukien sosiaalisen median ja median rooli.
Niidenkin kautta maitamme epävakautetaan.
Näytetään siirtolaisparkojen kärsimystä tavalla, -
jolla ei ole liiemmälti tekemistä tasapainoisen uutisoinnin kanssa.
Tämä koko ulottuvuus tulee selvittää.
Siinä ollaan vasta alussa.
Sillä on niin paljon seurauksia ja avoimia ovia, -
että kestää jonkin aikaa -
päästä yhteisymmärrykseen 32 vapaan maan kanssa.
Eurooppaan kaadetaan miljardeja ja taas miljardeja euroja, -
samaten Yhdysvaltoihin ja Kanadaan.
Niillä totalitaariset valtakoneistot yrittävät levittää disinformaatiota -
kansan ja päättäjien keskuuteen parantaakseen omaa asemaansa.
Se on hirvittävää, ja siihen tulisi vastata.
Toivon, että ohjelmaa katsovat päättäjät ottavat tämän huomioon.
Tohtori Bardaji, haluaisin kääntää keskustelua Iranin yhteyksiin.
Venäläiset etenevät tällä hetkellä Ukrainassa.
Toivottavasti kongressin ja senaatin juuri hyväksymä Ukraina-paketti -
tuo tarvittavan käänteen.
Tässä eivät kuitenkaan taistele vain Venäjä ja Ukraina.
Kyseessä on akseli, -
jonka muodostavat Venäjä, Kiina, Iran, Pohjois-Korea ja muut.
Ne toimivat yksissä tuumin länttä, Eurooppaa, Yhdysvaltoja -
ja Israelia vastaan.
Se laajenee ja muuttuu koko ajan vaarallisemmaksi.
Punaisenmeren tilanteella on vakavia vaikutuksia Euroopan kaupalle, -
joka on hyvin riippuvainen meritse kulkevista hyödykkeistä.
Mielestäni on olemassa selvä akseli Venäjän, Syyrian, -
Iranin ja Jemenin sekä Kiinan välillä.
Mutta Natossa me epäonnistuimme pahasti pisteiden yhdistämisessä.
Vain viholliset osaavat sen homman.
Ajattelemme yhä, että maailma koostuu monista näyttämöistä.
On Ukraina Keski-Euroopassa, Lähi-itä ja Kaukoitä.
Strategia puuttuu kokonaan.
Jokaisen näyttämön kanssa touhutaan erikseen, -
ja minusta se on virhe.
Ne horjuttavat yksituumaisesti liberaalia järjestystämme -
ja edistävät omaa toimintaohjelmaansa yhdessä.
Ja me olemme jakautuneita.
Emme näe enää samaa maailmaa yhdessä.
Mielestämme olemme itse itsemme pahimpia vihollisia.
Jos palataan hetkeksi siirtolaisuuteen, -
Putin ei ollut se, joka aloitti tämän hybridisodankäynnin.
Sen aloitti Angela Merkel avaamalla Saksan ja koko EU:n rajat.
Mainitsitte median ja woke-mentaliteetin.
Muistan kuvan vuonna 2015 yhdessä Espanjan isoimmista sanomalehdistä.
Kuvassa oli mustien rivistöjä. Heitä sanottiin pakolaisiksi Syyriasta.
Ajattelin, että onpa Syyriassa paljon mustia.
He eivät välitä, kunhan otetaan kaikki avosylin vastaan.
Ja kuten Timo sanoi, kansalaisjärjestöillä on iso bisnes, -
kun ne siirtelevät ihmisiä. Sitä lobataan EU:ssa maista, -
kuten Qatarista, Marokosta ja Algeriasta.
Täytyy valvoa tarkemmin instituutioille tulevia rahavirtoja.
Ellei niitä vaadita tilille, tämä jatkuu eikä mikään muutu.
Rafael on ihan oikeassa siinä, -
että emme ole pystyneet yhdistämään pisteitä, -
mutta Yhdysvaltain kongressi sai sen viimeinkin menemään oikein.
En usko, että on sattumaa, että niin lyhyessä ajassa -
Ukrainan, Israelin ja Taiwanin paketit menivät läpi.
Se oli selvä hälytyskello.
Miksei Eurooppa tee samoin? - Se on tietysti...
Miksei sekin anna samaa apua kullekin liittolaiselle?
Meidän pitäisi, ja se on heikkoutemme.
Euroopan instituutiot ovatkin jo toimineet, -
mutta yksittäiset maat eivät.
Esimerkiksi Viktor Orbán ja Fico sanovat, -
ettei meidän tarvitse tukea Ukrainaa ollenkaan.
Mutta jos todella katsomme ja ymmärrämme strategisesti, -
kaikki nämä kriisit ovat yhteydessä toisiinsa.
Mutta paketti meni viimein läpi, koska joku sai -
oivalluksen Amerikan kongressin kamareissa.
Mikä sai äänen kellossa muuttumaan?
He ymmärsivät, että taustalla häärii Kiina.
He tiesivät tiedustelun perusteella, -
että jos tämä luhistuu, asiat eivät pysähdy Ukrainaan.
Ukraina olisi ensimmäinen, -
mutta šokkiaalto iskisi myös Lähi-itään ja Taiwanille. Näin uskon.
Totta, ja lisäksi asia, mitä ihmiset eivät tajua apupaketeista, -
jotka Yhdysvallat hyväksyi ja presidentti Biden allekirjoitti laiksi.
Siitä suurimmalla osalla täydennetään USA:n asevarastoja, -
jotta voidaan vahvistaa USA:n läsnäoloa alueilla, -
joista se oli kääntänyt huomionsa pois.
Asiaan liittyy paljon tällaista.
Olemme lähestymässä aluetta, joka pitää käsitellä kiireellisesti.
Täytyy ymmärtää, mitä moderni strategia tarkoittaa.
Enää ei katsota paikallisia tai alueellisia tapahtumia.
Valtaosalla alueellisia tapahtumia on maailmanlaajuisia ulottuvuuksia.
Sitä ei oikein ymmärretä.
Toiseksi sanoisin jopa, -
että jo vuosien ajan on voitu käydä globaalia konfliktia -
emmekä ole huomanneet, että konflikti on ollut käynnissä vuosien ajan.
Tämä on kolmatta maailmansotaa.
Kolmanneksi olemme tottuneet toimimaan reaktiivisesti.
Riittääkö se hybridioperaatioiden aikakaudella?
Se on hyvin kyseenalaista. Me voimme olla pakotettuja -
käyttämään ennaltaehkäisevästi myös sotakalustoa.
Vanhan sanonnan mukaan sotavoima on ultima ratio.
Se on aina käännetty väärin.
Latinaksi ultima tarkoittaa äärimmäistä, ei viimeistä.
Tämä täytyy ymmärtää.
Lisäksi hallintomme Yhdysvaltoja lukuun ottamatta -
ovat tottuneet hoitamaan kriisin kerrallaan.
Tänä päivänä näemme, -
kuinka pari kriisiä putkahtaa esiin samanaikaisesti siellä ja täällä, -
mutta niillä voi olla yhteys.
Takana saattaa olla suuri suunnitelma, jota emme tiedä. Se pitää ymmärtää.
Modernin kriisinhallinnan -
ja kansainvälisen turvallisuuspolitiikan monimutkaisuus -
pakottaa ajattelemaan monia asioita, -
mukaan lukien, jos voin koskettaa pyhää lehmää, -
Naton pyhää periaatetta toimia yksituumaisesti, -
voiko toimia kriisitilanteessa -
pyrkimällä yksimieliseen päätökseen 32 Nato-maan kesken.
Naton peruskirja ei vaadi sitä. - Ei niin.
Yksimielisyyttä vaatii peruskirjan mukaan vain jäseneksi ottaminen.
Kaikki muu on avoinna. Kaikki tämäkin pitää selvittää.
Jokainen näistä mainitsemistani asioista -
on poliitikoille, kuten Timolle, pyhä lehmä, -
mutta jotkin niistä täytyy viedä teuraalle.
Tuossa on ideaa, mutta sanon sen hieman toisin.
Francis Fukuyaman "Historian loppu" -artikkelin jälkeen -
on ajateltu, että olemme vapaita kaikesta.
Sotilastukikohtia muunnettiin golfkentiksi ja muuta.
Sitten Irak hyökkäsi Kuwaitiin.
Ihmiset sanovat, että meille historia on loppu -
mutta he elävät vielä esihistoriallista aikaa.
Nyt on saatu huomata, että me olemme jämähtäneet historiaan -
ja Putin, Xi ja muut elävät historianjälkeistä aikaa.
He ovat meitä paljon edellä. He ymmärtävät todellisuuksia -
ja osaavat vääntää tapahtumat omaksi edukseen.
Me luulemme olevamme enkeleitä maanpäällisessä paratiisissa.
Klaus toi esiin mielenkiintoisen kysymyksen, -
jota on pohdittu Israelissakin nyt.
Voiko passiiviseen puolustukseen luottaa vai tarvitaanko ennakointia -
ja ennaltaehkäisevien iskujen ottamista takaisin keinovalikoimaan?
Minusta meidän pitää olla vapaita keskustelemaan kaikesta.
Muuten jumitamme väärässä strategiassa ja lähestymistavassa -
muuttuneessa maailmassa.
Voiko asioista keskustella vapaasti? - Pelkäänpä, että ei.
Olemme kylläkin lähestymässä rajaa, sillä ongelmat ovat niin valtavat -
ja niin toisiinsa kietoutuneet, että verhot pitää vetää syrjään.
On hyvin vaikeaa yhteiskunnissa, -
jotka ovat syntyneet ja menestyneet, -
ymmärtää, että heidän poikansa voivat kuolla sodassa.
Maiden välillä on myös isoja eroja, miten ne kykenevät -
ja millainen puolustustahto ihmisillä on sotilaallisesti.
Olen hyvin huolissani tästä.
Jos joku hyökkäisi kimppuumme, pystyisimmekö panemaan hanttiin?
Israel on poikkeus.
Siellä on aina ollut selvää, -
että miehiä ja naisia koskee asevelvollisuus.
Israeliin on hyökätty, vaikka se on valmistautunut.
Mitä olisi tapahtunut, jos olisi vain laulettu: -
"Olemme lapset, olemme maailma, kumbaya"?
Se olisi tuhottu.
Mielestäni meidän pitää ainakin ajatella -
ja nostaa keskusteluun sellaisia kysymyksiä, -
kuten että voisiko tämä tapahtua Euroopassa.
Pitkään ajattelimme, että ei voi.
Mutta mitä tapahtuu nyt Ukrainassa?
Eurooppalaisten on helppoa sanoa, -
että taistelemme viimeiseen ukrainalaiseen.
Mutta mitä sen jälkeen tapahtuu? Ollaan rehellisiä.
Sekä Ison-Britannian että Australian puolustusministerit sanoivat, -
että ukrainalaisten uhraukset ostavat lännelle aikaa.
Olemmeko käyttämässä tuota aikaa viisaasti?
Hän on pohjimmiltaan oikeassa.
Ukraina taistelee mielestäni Euroopan vapauden puolesta.
Siitä syystä meidän pitää tehdä kaikkemme -
auttaaksemme ja tukeaksemme heitä.
Näin ei ole kaikissa Euroopan maissa. Voisimme tehdä paljon enemmän.
Toivomme, että ymmärrämme sen vielä.
Toinen asia, joka meidän pitäisi oppia -
ukrainalaisten urheista ja rohkeista teoista, on se, -
että pystymme vastaamaan haasteisiin, -
kuten Venäjä, Kiina ja Iran.
Muistetaan, mitä presidentti Truman sanoi -
Naton perustamisjuhlassa vuonna 1949 -
pelkistettynä hyvin yksinkertaisesti.
Jos seisomme yhdessä ja ymmärrämme, -
että hyökkäys yhtä vastaan on hyökkäys meitä kaikkia vastaan.
Tämä periaate on taannut meille rauhan, vapauden ja hyvinvoinnin -
jo 75 vuoden ajan.
Siitä teemme johtopäätöksen, että meidän pitää jatkaa.
Ja jos joku joskus uskaltaa tunkeutua alueellemme, -
hänen on syytä tietää, että vastaamme kaikki yhdessä.
En näe ketään, joka uskaltaisi haastaa yhtenäisen lännen.
Huolimatta USA:n ja Euroopan liittolaisten ponnisteluista -
Ukrainan hallinnon tukemiseksi tahdon muistuttaa ensireaktiosta, -
kun Putin käynnisti hyökkäysaallon Kiovaan helmikuussa 2022.
USA lähetti koneen hakemaan Zelenskyin perheineen pois, -
ja Zelenskyi sanoi: "En tarvitse taksia, vaan ohjuksia."
Onneksi suunta kääntyi.
Mutta ensimmäinen vaisto sanoi: "Pelastetaan se, mitä voimme.
Otetaan rahat ja paetaan." Se on asenne.
Sellaista asennetta pitää haastaa, -
sillä eivät vain Euroopan maat ole jakautuneet -
vaan myös poliittiset eliitit.
Republikaanit eivät ole samanlaisia kuin demokraatit.
Jos Trump nousee taas presidentiksi, hänellä on eri linja kuin Bidenilla.
Moni asia voi vielä kaataa sen, mitä on saatu aikaan Ukrainan auttamisessa.
Olen kuitenkin ehdottoman varma, että pitää vastustaa entistä kovemmin -
Putinliittoa eli Venäjän Neuvostoliittoa.
Uskon, että kristinuskosta luopuminen Euroopassa -
on johtanut siihen, ettei ymmärretä kristinuskon ydintä -
eli Jeesuksen Kristuksen uhrautumista.
Kun ei ymmärretä uhrautumista, -
tarvetta uhrautua vapauden ja perheen puolesta, -
tärkein ainesosa unohtuu.
Näin on jo käynyt monissa lännen pääkaupungeissa ja johtajissa, -
jotka johtavat maailmaa. Siksi he eivät pysty käsittämään, -
että Ukraina oli valmis uhrautumaan itsensä ja Euroopan puolesta.
Samalla janalla myös Israel tekee uhrauksia lännen puolesta.
Itsensä ja myös lännen puolesta. Ihmisten pitää ymmärtää se.
Minusta olet oikeilla jäljillä, -
sillä Ukrainassa tapahtui jotain myös uskonnollisesti.
Kun Venäjä hyökkäsi, Ukrainan kirkko ilmoitti, -
ettei se aio olla osa Venäjän kirkkoa, -
vaan se taistelee, se on itsenäinen -
ja se on Kristukseen nojautuva yhteisö Ukrainassa -
eikä se aio olla tunkeutujien kirkko ja muuta.
Minusta tämä on ollut käynnissä Euroopan maissa pitkään.
Ennen sanottiin, että politiikan ei pitäisi tulla kirkkoon, -
mutta kirkko on mennyt politiikkaan.
Mutta mitä pitäisi tehdä?
Kirkon johtajat, papit ja piispat pysykööt piispoina ja pappeina -
ja julistakoot evankeliumia.
Heidän ei tulisi omaksua poliitikkojen tapaa.
Niin on käynyt kautta maailman ja läntisen maailman.
Oletteko kuulleet -
kenenkään piispan toimessaan mainitsevan sanaa "synti" -
edes kerran elämässään? Mitä synti on?
Synti on teko Jumalan tahtoa vastaan. He eivät puhu tästä.
He puhuvat ilmastonmuutoksesta, -
ystävällisyyden osoittamisesta naapurille ja muusta.
Mutta sinulla on pienoinen ongelma, jos Venäjän ortodoksikirkon pää -
julkaisee pamfletin, jossa määritellään, että syntiä on vastustaa -
Venäjän kansan tahtoa -
laajentua 600 miljoonan ihmisen maaksi, -
mikä on kunnianhimoinen tavoite.
Katsoo 144:ää miljoonaa, joista 51 % on muslimeja, mutta kuitenkin...
Joo, mutta Kirill.
Tämä asia kuuluu todella keskustelumme ydinkysymyksiin.
Onko hän kirkon päämies vai tiedustelutyyppi?
Hän oli tiedustelu-upseeri, ja nyt hän on kirkon pää.
En tiedä, käykö se laatuun.
Mutta yksi asia, mikä mielestäni on Ukrainan menestyksen avaintekijöitä, -
on se, että kirkko taistelee rinta rinnan Ukrainan kansan kanssa.
Tässä kosketetaan yhtä erittäin tärkeää asiaa.
Jonathan mainitsi, -
että Lähi-idän tilanne koskettaa myös meidän turvallisuuttamme.
Minusta siinä on totuutta.
Jos katsotaan taaksepäin, Israelin valtio luotiin -
sen jälkeen, kun oli tapahtunut suurin rikos ihmisyyttä vastaan kautta aikain.
Ajatus oli antaa kaikille juutalaisen uskon edustajille alue, -
jossa he voisivat kokea olonsa turvalliseksi.
Se oli Israelin identiteetti.
Tämän identiteetin alaisuudessa kehittyi demokratia, -
ainoa demokratia siellä päin maailmaa.
Jos sallimme, että tämä demokratia vaarannetaan tai tuhotaan, -
alamme tuhota itseämme.
Siitä syystä se on yhteydessä Euroopan turvallisuuteen, -
ja meidän pitää ymmärtää tämä osana tätä globaalia konfliktia, -
jossa Ukraina on yksi elementti ja Lähi-itä toinen.
Myös Iran on osa sitä.
Samoin myös Taiwan ja Tyynenmeren alue.
Viime päivinä tapahtui merkillinen juttu.
Iran teki Israeliin suoran iskun, Israel vastasi suoralla iskulla, -
ja kolmas maailmansota ei syttynyt.
Mielestäni lännen pitäisi pohtia, että olemme käyneet sijaissotaa, -
mistä syytämme aina muita. Olemme olleet Taiwanissa Kiinaa vastaan, -
Israelissa Irania ja Ukrainassa Venäjää vastaan.
Nyt on aika tunnustaa todellisuus ja sanoa: "He käyvät meidän sotaamme."
"Miten voimme auttaa?"
Puhe kolmannesta maailmansodasta on tarkoitettu kylvämään pelkoa.
Se voidaan estää, jos olemme tarpeeksi vahvoja.
Kolmas maailmansota ei ole väistämätön, näin uskon.
Meillä on vielä runsaasti aikaa tehdä runsaasti asioita sen eteen, -
että tilanne kääntyy vapaiden yhteiskuntien ja lännen hyväksi.
Lähestymme ohjelman loppuhetkiä.
Pyytäisin jokaista arvioimaan hieman, mihin suuntaan asiat ovat menossa -
tulevan kuun aikana. Kenraali Naumann aloittaa.
Mihin meidän tulisi keskittyä? Mitä avainhaasteita -
emme vielä ole käsitelleet keskustelussamme?
Mielestäni meidän tulisi ilmaista odotuksia sen suhteen, -
että tulevan Nato-kokouksen tulisi ottaa kantaa globaaliin turvallisuuteen.
Se tarkoittaa, että USA:n mielenkiinto saadaan pidettyä Euroopassa vain, -
jos mekin olemme valmiit olemaan sen rinnalla -
USA:n kohtaamissa haasteissa esimerkiksi Kiinan suhteen.
Millaista sanomaa voimme odottaa Nato-kokoukselta Washingtonissa?
Toivon sellaista sanomaa, -
että Naton menestysresepti on yhtä voimissaan -
kuin se oli vuonna 1949.
Jos pysymme yhdessä kaikki yhden ja yksi kaikkien puolesta, -
selviämme kaikista haasteista -
ja voimme taata turvallisuuden ja hyvinvoinnin.
Meidän täytyy voittaa pelkomme ja hylätä vanhan asenteen, -
että parempi kuollut kuin taistelija.
Täytyy ymmärtää, mitä sodankäynti nykyään on.
Se ei ole peliä eikä vuoristorata. Tarvitaan strategista syvyyttä.
Täytyy antaa sotilaille aikaa saavuttaa tavoitteensa.
Sitä tapahtuu Ukrainassa ja samaten Israelissa.
Täytyy ymmärtää tätä dynamiikkaa.
Poliittinen eliittimme ei ole henkilökohtaisesti nähnyt sotaa.
He voivat silti ymmärtää, mitä on tekeillä.
Tulee kiinnittää aiempaa paljon enemmän huomiota -
väkivaltaisiin tapahtumiin maailmalla.
Se tuo meidät Iraniin. Se iski Israeliin hiljan.
Nyt se luultavasti kiihdyttää sotilaallista ydinaseohjelmaa.
Tähän haasteeseen pitää vastata kaikin mahdollisin keinoin.
IAEA:n johtaja Rafael Grossi lausui vastikään viime viikolla, -
että Iran ei ole kuukausien päässä ydinaseesta -
vaan pikemminkin viikkojen päässä. Mitä tästä voi odottaa?
Onko lännessä kehittymässä ymmärrystä -
Iranista nousevaa uhkaa kohtaan?
Eikä ainoastaan siltä kantilta, että hullu totalitaarinen valtakoneisto -
saa käsiinsä hirmuisia joukkotuhoaseita.
Mutta miten se vaikuttaa muihin maihin, -
Saksaan, Etelä-Koreaan, Japaniin? Hankkivatko nekin ydinaseen?
Näimme Iranin elementissään, -
kun se ampui 300 ohjusta Israeliin pari viikkoa sitten.
Samaa voi odottaa tulevaisuudessakin.
Jos sillä olisi ydinsateenvarjo, olisi vaikeampi reagoida.
Jos se laukaisisi ydinaseen, se olisi loppu.
Nyt on aika tajuta, että voimme asettaa taloudellista painetta, -
aiempaa älykkäämpiä pakotteita ja sotilaallista painetta -
ja näin estää Irania tulemasta ydinasevaltioksi.
Mitään vaihtoehtoa ei tulisi sulkea pois.
Ajatollahien on käsitettävä, että jos he havittelevat ydinasetta, -
sitä rangaistaan ankarasti, kunnes he muuttavat mielensä.
Meidän lännessä täytyy ymmärtää, ettei heikkous ole käypä valuutta.
Se voi kirpaista todella pahasti, -
sillä olemme edistäneet neuvotteluohjelmaa -
ja kaikenlaista monenvälistä sääntöihin perustuvaa maailmaa, -
mikä on kuin mantra.
Se on hyvin ovela mantra, mutta jos muut eivät noudata sääntöjä, -
kunnioitusta saa vain voiman kautta.
Minustakin se on niin kuin Klaus sanoi. Nato-kokous on hyvin tärkeä.
Nyt kun myös Suomi ja Ruotsi ovat Natossa, -
kohtaamme niin kutsuttuja sotilasteknologisia seurauksia, -
sillä Venäjä on tuonut Iskander-ohjuksia rajamme tuntumaan.
Meidän ei pidä antaa sen hätkäyttää.
Nyt olisi väärin perääntyä.
Täytyy pysyä lujina.
Ne ovat siellä, mutta meillä on voima.
Meillä on yhtenäinen länsi -
kaikkialla isossa mittakaavassa, ja sen tulisi olla strategiamme.
Se pätee Israeliin, Ukrainaan, Taiwaniin -
ja Naton pohjoisosiin, kaikkeen.
Ja meillä pitäisi olla poliittista rohkeutta sanoa se ääneen.
Uskon, että ihmiset länsimaissa ymmärtäisivät, -
jos sanoisimme sen heille selvästi ja rehellisesti.
Lisäisin vielä keskusteluumme erään asian, -
joka tulisi tajuta tai ymmärtää historiasta, -
että valtakunnat luhistuvat sisältä päin.
Ja nykyään Yhdysvaltoja tietenkin sanotaan 21. vuosisadan Roomaksi.
En tiedä, kumpi tässä on Bysantti, Yhdysvallat vai Eurooppa.
Siksi johtajien onkin kuunneltava kansaa.
Ja tarvitaan todellista herätystä, jotta viriää uudelleen ymmärrys siitä, -
mitä uhrautuminen tarkoittaa.
Sen eteen täytyy tehdä vielä paljon työtä.
Kentällä on vielä paljon tehtävää, jotta eri haasteet tunnistetaan -
ja niihin voidaan vastata ja ne voidaan kohdata.
Ohjelma-aika päättyy tähän.
Kiitos, kenraali Naumann, tohtori Bardaji ja herra Soini.
Kiitos myös katsojille. Nähdään seuraavassa jaksossa!
Nyt täältä Helsingistä hyvää illan jatkoa!
Suomennos: Marianne Tenetz