EUROOPA STUUDIO
Euroopa on liiga nõrk ja lõhenenud, et USAd strateegiliselt asendada,
ja ilma USA juhtimiseta ei suuda Lääs ellu jääda.
Nii järeldas Joschka Fischer 5. detsembril 2016. a,
vaid 11 aastat pärast teenistuse lõppu
Saksamaa välisministri ja asekantslerina,
et Lääs sellisena, nagu me kõik oleme seda tundnud,
hävineb peaaegu kindlasti meie silme ees.
Minu vastus Fischerile on endiselt absoluutne ei.
Vaatamata pikaajalisele geostrateegilisele juhtimisdefitsiidile
ning ilmsele ja püsivale nurjumisele
toetumises juudi-kristlikele väärtustele
ja aja vältel tõestatud tugevusele,
jääb Euroopa püsima.
Tere õhtust! Olen Jonathan Hessen. See on Euroopa Stuudio 20. saade.
Täna arutavad Euroopa sise-, välis- ja julgeolekuolukorra seisu
erukindral Klaus Naumann,
endine NATO sõjalise komitee esimees
ja Saksa relvajõudude ülem;
professor Uri Rosenthal, endine Hollandi välisminister;
professor Jacek Czaputowicz, Poola endine välisminister,
ja viimasena, kuid mitte vähemtähtsana, Timo Soini,
Soome endine välisminister ja asepeaminister.
Tore, et saite tulla.
Alustame esimese küsimusega, kindral.
Kuidas näete teie Euroopa praegust olukorda?
Kas liigume vältimatu hävingu suunas?
Minu vastus Joschka Fischerile on samuti absoluutne ei,
seda peamiselt kahel põhjusel.
Esiteks, ilma Euroopata
poleks Ameerika Ühendriigid enam globaalne suurriik.
Nad vajavad meid,
sest oleme hüppelauaks,
Ameerika Ühendriikide võimu projektsiooniks
kõikidesse olulistele aladele Euroopast ida pool.
Ilma Euroopata jääks USA-le ainult Vaikne ookean.
Kõige tähtsam ja ainus ülemaailmne merehiid
kaoks ilma Euroopa rannikuta.
Teiseks, pole me ehk alati rahul sellega,
mida oleme seni saavutanud.
Aga usun sellesse, mida teeme,
sellesse, kuidas meie valitsus on korraldatud
ja kus pakume oma rahvale võimalust elada vabalt
ja toetudes õigusriigi põhimõtteile.
See on parim valem olemiseks,
mis on iial leiutatud inimeste kooseksisteerimiseks.
Selles peitub uskumatu jõud.
Selleni jõuti sadade aastate jooksul
katsete ja eksimuste ja veriste sõdade kaudu.
Aga nüüd teame, et see on miski,
mida saame pakkuda kui algatust ka teistele.
Me ei peaks seda jutlustama või paluma teistel sellega liituda.
Aga selles maailmas on kaks konkureerivat süsteemi -
demokraatia ja autokraatia.
See on Euroopa tugevus ja usun, et tänu sellele jääme ellu.
Ja ometi liigume edasi. Näeme tektoonilisi nihkeid
ja ootame vulkaanipurset.
Kas Euroopal on piisavalt aega et valmistuda tulevikuks?
Euroopa peaks tegelikult,
kui vaatan, kuidas olukord on viimase paari aasta jooksul arenenud,
eriti pärast Venemaa sissetungi Ukrainasse,
siis võiks öelda, et Euroopa poliitiline juhtkond
on aja jooksul heas suunas arenenud.
Kuid suurem avalikkus Euroopas on maha jäänud.
Kuulus tsitaat ütleb, et kui tahad rahu,
tuleb valmistuda sõjaks.
Ütleksin, et enamiku avalikkuse jaoks
on see väga kauge mõte.
Kui mõtlen olukorrale, mis meil praegu on
ja võrdlen seda olukorraga
kohe pärast sõdu 1945-1955.
Tollal sai peamiseks ideeks heaolu.
Ehitati heaoluriike.
Nüüd on need olemas
ja küsimus on, kas inimesed Euroopas on valmis
suurendama oluliselt kaitsekulutusi
ja sõjalisi kulutusi
ning seega, kas nad on valmis ohverdama
heaolu eelised, mida oleme nautinud viimastel aastakümnetel.
See on Euroopa jaoks suur küsimus.
Oleme minevikus arutanud valmisolekut ohvreid tuua.
Professor Czaputowicz, kas Euroopa on valmis ohvreid tooma?
Hea küsimus, aga kui vaatate suhteid Ameerika Ühendriikidega,
ja olen nõus kindraliga nõus selles,
et Euroopa on USA jaoks oluline liitlane,
kuid see suhe pole sümmeetriline.
Meie vajame USA-d palju rohkem.
Ilma liiduta USAga ei jääks me ellu
iseseisva Euroopa või Euroopa riikidena,
aga ameeriklased jääksid ellu.
Meie vajame USA-d rohkem kui USA vajab Euroopat.
See on minu seisukoht Kesk- ja Ida-Euroopa riikide suhtes,
kelle jaoks USA sõjaline kohalolek ja julgeolekugarantiid
on otsustava tähtsusega meie suveräänsuse jaoks.
Seepärast on Poola ja Kesk-Euroopa seisukoht,
et peaksime hoidma, tervitama ja toetama
liitu Ameerika Ühendriikidega ja seetõttu rohkem investeerima
ja suurendama julgeolekueelarvet rohkem kui seni.
Võimalik, et soovimatus ohvreid tuua on hoomatav,
eriti Lääne-Euroopas.
Riigid ei kasuta nii palju, kui on kokku lepitud
kaitsele ja sõjaväele.
Nad lihtsalt ei koge Venemaa poolt sellist ohtu
nagu meie Ida-Euroopas. See võib probleemiks saada.
Peame ühinema, näitama solidaarsust üksteisega,
investeerima, tegema kompromisse heaolu osas
ning tagama julgeoleku ja tugevad sidemed USAga.
Nõustun Jacekiga selles mõttes,
et eriti nn. endised kommunistlikud riigid,
mis olid aastakümneid, Nõukogude Liidu haardes,
teavad ja mäletavad, kuidas see oli.
Seepärast on nad täitnud kõik nõuded ja tingimused,
sealhulgas NATO soovituse kulutada teatud protsent eelarvest.
Nii ka Soome. - Jah, nii see on.
Aga on ka nn sõiduvargaid
Ungaris ja Lääne-Euroopas.
Kui vaadata,
milliseid investeeringuid on tehtud armeedesse,
sealhulgas on kahandatud ka riikide enda kaitse-eelarveid.
NATOs on ainult kolm riiki, kus on üldine ajateenistus.
Need riigid on Türgi, Kreeka ja Soome.
See räägib midagi tegelikkuse kohta selles aspektis.
Olen nõus ka USA pühendumise küsimusega.
See on äärmiselt oluline.
Mulle meeldis ka Jonathani öeldu. Vajame väärtuspõhisust
juudi-kristlike väärtuste alusel.
Kui me ei julge poliitilise korrektsuse tõttu öelda,
et kogu ühiskond on sellele üles ehitatud,
siis see vaidlustatakse.
Peame olema piisavalt julged, et öelda,
et see on hoone nurgakivi
ja oleme ehitanud moodsal viisil.
Kindral Naumann, jätkame sellest, mida rääkis Timo Soini
ehk väärtustest.
Neile on Euroopa rajatud ja neid püüab ta ikka veel jõustada,
sest tundub, et teatud ühiskonnasektorid on,
diplomaatiliselt öeldes neist ideaalidest kaugel.
Seepärast tahaksin tõstatada sisserände teema.
See toob kaasa vanu väärtusi päritoluriikidest.
Näeme, et Euroopas levib islam.
Viimase paari kuu jooksul on saanud selgeks,
et Euroopas käib tsivilisatsioonide kokkupõrge,
mis ohustab Lääne tsivilisatsiooni.
Samal ajal pole Euroopas edendatud pereväärtusi nii,
et tõuseks sündimus
ja säiliks demograafiline struktuur,
et pidada sammu kasvava majandusega.
Tähelepanek on õige.
Oleme arendanud sõiduvaraste hoiaku,
sest oleme koondanud kõik oma lootused
usaldusele, mis sündis pärast külma sõda.
Ja see usaldus oli aluseks koostööpoliitikale.
See usaldus hävines pikaks ajaks, viimati siis,
kui härra Putin tungis Ukrainasse ilma igasuguse põhjenduseta.
Ja sel põhjusel ei saa pikka aega olema koostööd.
Peame valmistuma vastasseisuks
ja sellega kaasnevad ka muutused hoiakutes meie koduväljakutel.
Sellises vastasseisus
ei saa me endale lubada oma kodumaal mida tahes.
Peame taaskehtestama mõõdupuud ja koordinaadid,
mille raames saame oma ühiskonda arendada.
See tähendab ka seda, et iga inimene, kes siia tuleb,
peab austama meie eluviisi, meie seadusi ja meie religiooni
ja neid aktsepteerima, kui nad kavatsevad siia jääda.
Need, kes sellega ei nõustu, peavad lahkuma
ja nad ei saa oodata, et võivad nautida tasuta heaolu
meie kulul.
See dramaatiline muutus on vältimatu
ja meie poliitikud peavad selle suhtes üles ärkama.
Me ei saa enam järgida suunda,
mis Saksamaal on 16 aastat valitsenud nii,
et kõik oli vastuvõetav.
Midagi muud polnud vaja teha, kui elada heaoluriigis
ja nautida hommikuti sooja vett. Me ei saa nii elada.
Mainisite ohverdamist. Peame valmistuma muutusteks
ja see tähendab ohvreid, ettevalmistusi
ja tahet kaitsta seda eluviisi,
ja nõuda, et tulijad austaksid meie reegleid,
nagu meie austame nende eluviisi.
On selge, et see pole praegu nii, ei Saksamaal ega Hollandis.
See tõi Geert Wildersile häälte ja toetuse laine,
mille sarnast keegi ei ennustanud.
Kõik ootasid vähemalt väga erinevat tulemust.
Ometi näeb endiselt proteste ja ähvardusi.
Välismaised kuritegelikud organisatsioonid
pühivad üle Hollandi ja ähvardavad kogu Hollandi ühiskonda.
Teil on täiesti õigus, ja olukord on sünge.
Näeme, kui seda võib nii nimetada,
minu riigis kombinatsiooni,
segu väga tõsisest
kuritegevusest, mille taga on kartellid.
Ja mitte ainult Euroopa kartellid.
Neil on sidemeid Ladina-Ameerikas ja mujal.
Ja nad ühendavad jõud, uskuge või mitte,
Iraani pika käsivarrega
ja teiste terroristlike kalduvustega Lähis-Ida riikide tegijatega.
Meil on nüüd inimesi, kes vajavad äärmiselt karme ihukaitsjaid.
Minu sõbral, kes on minu Vaba Iraani Komitees,
on olnud juba pool aastat karmi ihukaitse all,
sest tundub, et teda sihib oht
kaugest Iraani riigist,
seoses selle palgatud mõrtsukatega narkokartellidest.
Selline on olukord, mitte ainult minu riigis,
vaid ka Belgias, Prantsusmaal ja mujal.
Ja inimesed ei mõista,
et kui rääkida vastasseisust,
ei räägita ainult autokraatiatest maailma eri paigus,
vaid konkreetsetest riikidest,
mis üritavad tõesti ära kasutada
meie ühiskondade pehmust ja haprust.
Demokraatia töötab nii kaua, kuni ühiskond tahab, et see töötaks.
Kui tegemist on teist tüüpi ühiskonnaga,
mis pärineb autokraatiatest,
ja püüab seda muuta oma huvides, on sel loomulikult tagajärjed.
Poola on siiski tegutsenud targalt, kui tagajärjed tagasi tõrjus.
Muidugi oli selleks ka majanduslikke põhjuseid.
Siiski on püütud säilitada oma aluselisi kristlikke väärtusi.
Kui palju seda veel praeguse valitsuse aruteludes kuulda on?
Viimastel valimistel tulid võimule vasakpoolsed.
See on tõsi, aga üldiselt on Poola kristlik riik,
kus inimesed käivad igal pühapäeval kirikus,
ja traditsioonilised väärtused on ühiskonnas sügavalt juurdunud.
Kui räägime immigratsioonist,
on Poola üks neist riikidest, kes on ELi välispiiril
ja me vastutame piiri eest.
Nii et peame peatama ebaseadusliku sisenemise,
eriti Valgevenest.
Lukašenka jaoks on see kasulik vahend,
et püüda mõjutada Euroopa Liitu.
Rääkides sisserändepoliitikast
Euroopa Liidus,
siis Poola on vastu illegaalsete immigrantide
ümberjaotamisele või ümberasustamisele.
Poola eelistaks peatada illegaalsed sisserändajad piiril.
See on meie vastutusel.
Praegune valitsus jätkab eelmise valitsuse liini.
Poolas räägitakse ka liberaalsetest väärtustest.
Praegune valitsus on eelmisest valitsusest avatum nõudmiste suhtes
abordi legaliseerimise kohta teatud raseduse staadiumis.
Arutelu käib ja kommentaare tehakse ka teemal,
et kristlikud väärtused ja perekonnameelne poliitika
ei toimi, sest sündimus Poolas on kahetsusväärselt madal,
võrreldes teiste riikidega.
Selle põhjuseks on ilmselt see,
et inimesed lihtsalt elavad varasemast erinevas maailmas.
Moslemipered on tõesti palju konservatiivsemad
ja sünnitavad Lääne-Euroopas palju rohkem lapsi.
Poolas ei ole neid palju.
See muudab Lääne ühiskonna struktuuri.
See on midagi, mida tuleb meeles pidada.
Seega ähvardab oht seestpoolt meie ühiseid väärtusi -
liberaalseid, kristlikke või juudi-kristlikke väärtusi.
Aga oht lähtub ka väljastpoolt.
Lugesin ühe Poola diplomaadi memuaare.
Ta oli diplomaat Kairos 1930ndatel aastatel.
Ta kirjutas, et Egiptuse rahvaarv kasvab.
Toona oli Egiptuses 18 miljonit elanikku,
pool tollasest Poola rahvaarvust.
Täna on egiptlasi 100 miljonit
ja Poola elanikkond on püsinud endisena
alates Teisest maailmasõjast.
Kuuekordne kasv võrreldes Poolaga.
Egiptuse rahvaarv jõuab 2025. aastal 105 miljonini,
ainult paari aastaga. Kasv 5 miljoni võrra on muljetavaldav.
See näitab, kui kiiresti olukord muutub
erinevate usurühmade ja kultuuride võrdluses,
ja kui oluline on demograafiline baas erinevates riikides.
Seda peab teadvustama
ja Euroopa seisab nüüd silmitsi selle suure survega Aafrikast.
See on seotud ka ohvrite toomisega, kuid arutame seda teinekord.
Ja hübriidimmigratsioon pole muidugi probleemiks olnud.
See oli muidugi nali.
Venelased on aktiivselt kolinud ja suunanud noori mehi
Iraagist, Süüriast ja mujalt.
Õige. Pärast seda, kui viimati selles koosseisus koos olime,
on Soome sulgenud piiri Venemaaga.
Varem oli piiripunkte seitse või kaheksa.
Nende kaudu sai sõita Peterburi ja kogu tee ülespoole.
Nüüd on piir suletud. Miks?
Sest nad kasutasid inimesi tööriistadena.
Soome tuli noori
ainult varjupaika otsima igast riigist.
Kõigepealt kümneid, siis sadu.
Ja nüüd ei pääse üle piiri Venemaale mitte kusagil Soomes
ja see on suur muutus.
Kõik ühendused, majanduslikud ja ka inimestevahelised, on katkenud.
Kui tahad Soomest Venemaale minna,
pead minema läbi Eesti või Läti,
või siis tuleb lennata Istanbuli ja sealt edasi Venemaale.
Olen nõus, sellega, mida Jacek ütles elanikkonna kohta.
Meie puusad kuivavad.
Läänes ei sünni piisavalt lapsi ja see on suur probleem.
Ja ka see, mida Uri ütles kuritegevuse kohta.
Kui üldse midagi on muutunud rahvusvaheliseks,
siis on see kuritegevus.
Küberkuritegevus, hübriidkuritegevus.
Saame hakkama vanade kurjategijatega,
kes röövivad panka või murravad kuskile sisse.
See pole võrreldav sellega, mis on asemele tulnud.
Narkootikumid, krüptoraha pettused
ja igasugused pettused, mida tehakse arvutis.
Siin arvan, et kogu Euroopal ja eriti Ameerika Ühendriikidel,
kel on Google, X ja teised platvormid,
on äärmiselt oluline koostööd teha.
Liigume edasi. Hiljuti oli üks aastapäev -
möödus kaks aastat sellest,
kui Venemaa tungis Ukrainasse.
Lisaks möödus 10 aastat Venemaa sissetungist Krimmi.
Kindral Naumann, kui vaatate olukorda,
kas Euroopat saab rahustada teatud olukorras,
kus Ukraina jääb kindlalt kaitsma oma territooriumi?
Või hakkame nägema kahjuks nihet
selles suunas, et hiljutised maa-alade kaotused on alles algus?
Loodan, et eurooplased mõistavad olukorra tõsidust.
Kui Ukraina langeb, langeme järgmistena meie
või saame Euroopas sõda nägema.
Ma ei kahtle hetkekski, et Putin ei püüa saavutada seda,
mida ta tegelikult kristallselgelt 2021. a detsembris ütles.
Ta tahab taastada Vene impeeriumi.
Kui meil ei õnnestu toetada Ukrainat
nii palju kui võimalik
ja aidata neil vähemalt peatada Venemaa sissetungi,
ja kui me ei aita neil
saavutada oma täiesti õigustatud
ja seaduslikke, õiguspäraseid eesmärke
territoriaalse terviklikkuse taastamisel,
mille Venemaa garanteeris
vastutasuks selle eest, et Ukraina loobus 1994. a tuumarelvadest,
kui meil see ei õnnestu,
loobume Euroopa julgeolekust
ja kesksest alusprintsiibist,
et piire ei tohi kunagi muuta jõuga.
Kui selles järele anname, oleme lõputu soo äärel
ja algab ebakindluse ja julgeolekuta ajastu,
mis kestab lõputult tulevikku.
Meie kodanikud peavad seda mõistma.
Tunnen, kui vaatan oma riiki,
et kodanikud mõistavad olukorra tõsidust paremini kui poliitikud.
Ja kui poliitikud kuulaksid rahvast, oleks meie olukord ehk parem.
Siis sünniksid ka juhid. Kahjuks praegu neid ei ole.
Professor Rosenthal, Mind huvitab teie reaktsioon.
Kui vaatan Hollandit, Belgiat ja teisi riike,
siis näib, et nad ei suurenda eriti sihikindlalt
oma kodumaiseid sõjalisi jõude.
Ka Ukraina toetamine on väga piiratud.
See kehtib kõigi Lääne-Euroopa riikide kohta.
Kardan, et teil on õigus. Oleks tore... - Välja arvatud Ühendkuningriik.
Oleks tore, kui Hollandi ja teistel lääneriikide inimestel
oleks samasugust tahet, nagu Klausi sõnul on Saksamaal.
Sealsel rahval, aga mitte valitsusel. - Rahva poolt.
Timo tegi ehmatava tähelepaneku
soovi suhtes teha midagi meie relvajõudude tugevusega
ja ühenduse loomisega poliitiliste ja sõjaliste juhtide vahel
ning ja rahva vahel
selle sisemise instrumendi kaudu, mida nimetatakse ajateenistuseks.
Seda pole.
Ma ei näe, et lähiaastatel
võetaks uuesti kasutusele põhiseaduse pügal,
mis näeb ette, et inimesed peaksid olema valmis
sõjaväes teenima.
Sellest räägitakse paljude riikides. - Jah,
aga ma ei näe,
et see oleks kaldumas selles suunas, kus see peaks olema.
Kui räägime haprusest
sel konkreetsel hetkel,
mis puudutab Ukraina toetamist sõjaliselt, rahaliselt
ja ülesehitustöödel,
siis pean ütlema, nagu te juba mainisite,
paremäärmuslaste poliitilistest võitudest.
Seal on kurikuulus,
vastik armastus Putini vastu.
Ütlen seda nii, nagu see on.
Sellest minu arusaam, et on vaja teha palju tööd,
et ületada lõhe poliitiliste ja sõjaliste juhtide vahel,
näiteks minu riigis.
Lühidalt. - Kommentaar ajateenistuse kohta.
Peame korraldama asjad Euroopas nii,
et oleme valmis kaitsma oma riiki
ning aega on väga piiratult ja vähe.
Aega ei ole enam rohkem kui 3-5 aastat.
See on suhte puudumine juhtidega.
Kui me ei kasuta seda aega maksimaalselt ära,
et valmistuda kaitsma oma riiki ja Euroopat,
ei saa me endale lubada anda sõjaväele täiendavat ülesannet
lasta taas käiku ajateenistus. See nõrgestaks seda.
Kõigepealt on meil vaja kaitsevõimet. Siis saame rääkida ajateenistusest.
Tahaksin vähemalt näha avalikku debatti
üldise ajateenistuse eeliste kohta.
Avalik debatt aitab igal juhul
suurendada kodanike üldist teadlikkust olukorrast.
Teil on õigus sõjalisest, tehnilisest vaatenurgast,
aga kui tahame, et avalikkus mõistaks meie praegust olukorda,
tuleks nad seada vastamisi olukorra tagajärgedega.
Muidugi on ohvrite toomine heaolu valdkonnas
tõepoolest üsna suur asi.
Aga kui tahate, et hollandi noored ja nende vanemad
mõistaksid, et võib tulla aeg,
kus noored peavad ehk olema valmis
armeeteenistusse minema
ja võib-olla ohverdada oma elu,
oleks see ilmselge.
Mul on hollandlastesse rohkem usku.
Suurepärane. - Loodan, et mul on õigus.
Ma võin eksida.
Kui vaatame Poolat, siis on see olnud juhtiv jõud,
tugevaim või tõusev sõjaline jõud Euroopas.
Tal on olnud terav ja selge visioon
silmapiiril ähvardavate ohtude suhtes.
Kas see jätkub samamoodi?
Mis puutub meie panusesse ja kaitseinvesteeringutesse,
siis jah, see on 4% meie SKTst.
Uus valitsus jätkab samamoodi.
Kui tohin kohe küsida lisaküsimuse -
kas Poola oleks valmis seisma silmitsi stsenaariumiga,
kus Venemaa võidab Ukrainat ja liigub...
Kuulsime, mis toimub Moldovas, kus kutsuti Venemaad sisenema.
Olen nõus, et olukord rindejoonel
on Ukraina aspektist pessimistlik.
Vladimir Putinit ootavad ees valimised.
Venemaa on teinud edusamme. See vallutas just Bahmuti
ja enne seda Avdiivka. Olulised kohad.
Ja ta liigub edasi lääne suunas.
Need on halvad, negatiivsed arengud.
Osaliselt on süüdi Lääne poolt tehtud vead.
Meie, Lääs, Euroopa ja eriti Ameerika Ühendriigid
lubasime Ukrainale oma sõjalist toetust.
Ukrainlastele öeldi: "Peate võitlema. Me anname teile relvi."
Ameerika Ühendriigid on halvatud.
Relvastusabi jätkumises pole kokku lepitud.
Seetõttu on olukord väga keeruline.
Aga meil on ka vastutus.
Meie, Poola aspektist ning Kesk- ja Ida-Euroopa riikide perspektiivist
on USA kohalolek Euroopas meie julgeoleku jaoks ülioluline.
Seni kui ameeriklased on Euroopas
ja Ameerika sõdurid on Poolas, tunneme end turvaliselt.
Poolas on 10 000 ameerika sõdurit.
Kui nad lahkuvad, on see halb märk
ja hea märk Putinile,
et Poola on avatud ja haavatav.
Järgnevatel aastatel, nagu kindral ütles,
saab Euroopal olema väga raske olla valmis iseseisvalt võitlema.
Seepärast peabki meie poliitika
liitlust Ameerika Ühendriikidega väga oluliseks.
Pole tähtis, kes seal valimised võidab. Nad peavad jääma siia
ja peame tegema kõik, et veenda Ameerika rahvast,
et meie liit on väärtuslik ka neile.
See on meie seisukoht.
Sest Ameerika Ühendriigid on ainus efektiivne heidutus,
mis takistab Venemaad edasi liikumast.
Aga tuleb ka loota, et neid hoiavad tagasi ukrainlased,
ning et USAs ja Euroopa Liidus toimub läbimurre
toetuse jätkumises Ukrainale.
Fakt on see, et Ameerika Ühendriigid pole valmis võitlema
Venemaaga, vaid Hiinaga.
Kui ta peab keskenduma Vaiksele ookeanile,
siis loomulikult peab ta suunama osa rahastust sinna
Trans-Atlandi liidu arvelt.
Nii et Euroopa peab olema valmis Venemaale vastu astuma
ja looma piisava heidutuse, Atlandi ookeani kaitsmiseks.
Ma pole kindel, et see on õige arusaam olukorrast.
Esiteks, tegemist on NATO liiduga, mida kritiseeritakse.
Näiteks Donald Trump on kritiseerinud mõningaid NATO riike.
Aga on ka liikmesriike, kes investeerivad piisavalt.
Pean võimalikuks ka kahepoolseid kokkuleppeid.
Ameerika kohalolek Poolas, 10 000 sõjaväelast ja varustus
põhineb kahepoolsetel suhetel,
samamoodi nagu Korea või Jaapaniga.
See poleks täiuslik lahendus.
Oleks palju parem, kui NATO oleks tugev.
Peame mõtlema omaenda julgeolekule,
hoolimata sellest, mis toimub Portugalis, Luksemburgis ja mujal.
Meie jaoks on liit USAga palju tähtsam,
kui neile, keda Venemaa ei ohusta.
Pealegi on Soome nüüd NATO liige. Rootsi...
Rootsi on peagi liitumas.
Olen nõus. Meil on samuti kahepoolne leping.
Kahepoolne kaitsekoostööleping DCA Ameerika Ühendriikidega.
See on lisaks NATO-le. Mitte et NATO poleks hea, aga sellest ei piisa.
DCA määratleb, millised relvad, millised õppused
ja ühine planeerimine meil võib olla Ameerika Ühendriikidega,
ja muidugi NATO-sisene planeerimine.
Veel üks sõna üldise ajateenistuse kohta.
Läbisin oma ajateenistuse 40 aastat tagasi.
Kui 40 aastat tagasi armeesse astusin,
olid minu ühiselamus poisid, kelle nimed olid Rantala, Rautoma,
Rintaniemi, Soini, Sinisalo, Sakko, Tevilin.
Mäletan iga meest neist seitsmest, kes olid minuga ühes toas
40 aastat tagasi. Seda sõjaväes käimine teebki.
Olime täiesti-- Üks oli arst, üks oli ülikoolis
üks oli puusepp ja üks "koeramees".
Sellepärast on selle tähtsus nii oluline inimeste ühtekuuluvuse loojana.
Ja siis hea uudis. Poola on olnud hea uudis,
kuid üllatavalt rõõmustav on olnud peaminister Meloni.
Ta on olnud mitmes mõttes hiilgav.
Näiteks seoses Venemaaga, Euroopa ja kristlike väärtustega.
Ma ainult loodan, et Itaalia majandus ei varise kokku.
Tema on see, kes praegu näiteks Salvinit vaos hoiab.
Liigume järgmise sõjatandri juurde,
mille mõju on tunda.
Pean silmas asümmeetrilisi konflikte ja hübriidsõda igalt poolt.
Meie arutelu aspektist on olulisim olukord Punase mere ääres.
Iraani käsilane Ansar Allah, mida juhivad hutid,
ründab seal laevu.
Ohus on ka laevad, mis liiguvad Euroopasse.
See tekitab tõsiseid raskusi Euroopale üldiselt,
ja eriti Saksamaale.
Ta on nüüd ühinenud EL-i operatsiooniga Punasel merel
ja saadab ohuga võitlema Hesseni fregati. Mida sellest arvate?
See on hübriidsõja vorm.
Sellepärast tegi Saksa valitsus õige otsuse
saata fregatt Punasele merele.
Just eile lasi fregatt esimest korda alla
kaks ründedrooni, ja teeb seda ka edaspidi.
Peaksime sellest õppima,
et vabadus avamerel, olgu see siis Punane meri,
Vaikse ookeani lääneosa või Malaka väinas,
on oluline Euroopa julgeolekule.
Ja peame osalema mereliiklusvabaduse tagamisel.
Me ei saa jätta seda ameeriklaste hooleks ja olla jälle sõiduvargaks.
Peame tegema asju hästi. Pean mainima veel ühte valdkonda,
eriti kui kohal on poliitik riigist,
kel on arktiline mõõde.
Põhja-Jäämeri on varsti laevatatav.
See muutub kõige olulisemaks mereteeks maailmas,
mis lühendab vahemaad umbes 9300 kilomeetri võrra,
võrreldes praegusega. Peame olema valmis seda kaitsma.
Seal võib olla ees kokkupõrge Venemaaga,
kes peab end Põhja-Jäämere isandaks.
Küsimus vajab hoolikat läbimõtlemist. Pole aega seda lõputult arutada,
kuid see on osa meie julgeolekust.
Seepärast on mul hea meel, et Saksa valitsus tegi selle otsuse.
Ma pole rahul paralleelsusega USA, Ühendkuningriigi ja ELi vahel.
Olen lihtne sõdur, kes usub juhtimise ühtsusse.
Ja mida see tähendab? Üleeile nägime,
et Saksa fregatt ei teadnud Ameerika droonist,
ja püüdis seda alla tulistada. Õnneks lasid nad mööda.
Õnneks tõesti.
Kuid see on nagu lahtise haava lappimine plaastriga,
ja selle all pean ma silmas Iraani Islamivabariik.
Tema ju võimaldab, toetab ja rahastab neid rünnakuid.
Lisaks on Iraan hiljuti müünud
Venemaale umbes 400 ballistilist raketti
ja enesetapudrooni.
USA keskväejuhatuse aseülem, kontradmiral Cooper ütles,
et iraanlased on houthide kõrval
ja et nendega tegeletakse, kui vastav otsus tehakse.
Kas on oodata sellist poliitilist otsust?
Noh, mis puudutab Iraani,
siis meil on Hamas, Hezbollah,
meil on hutid, ja võitlejad nii Süürias kui ka Iraagis.
Ja meil on üks riik, Iraan,
mis hetkel on tõesti
vaid ühe sammu kaugusel tuumarelvast.
IAEA, Rahvusvaheline Aatomienergia agentuuri juhatajate nõukogu
kohtub järgmisel nädalal.
Selle põhjal, mida teame, liigub Iraan täie hooga edasi.
Mulle teeb muret teeb see, et meie tavapärastest vahenditest
ei piisa Iraani väljakutsega tegelemiseks.
Kui vaatan diplomaatiat viimase aasta jooksul,
ei näe ma mingeid tõhusaid tulemusi
seoses Iraaniga.
Selgitan veidi laiemalt, kui tohib, väga lühidalt.
Mainisite asümmeetriat. Mind huvitab üks asi.
Westfaali maailmakord, Kissingeri kirjeldatud Westfaali kord,
kus riigid hoiavad oma asju enda kätes,
on reostamisel, kui seda nii võib nimetada,
mitteriiklike osalejate kasvuga.
Ma ei pea silmas ainult Iraani käsilasi,
vaid ka, nagu juba öeldud, rahvusvahelist kuritegevust
ja valitsusväliseid organisatsioone
kogu maailmas.
See tegelikult kahjustab
vanu asjaajamisviise
globaalsel areenil.
See on minu praegune mure.
Seda silmas pidades, professor Czaputowicz -
küsin Qatargate'i kohta paar aastat tagasi.
Kuulsime suurest skandaalist,
kus katarlased andsid altkäemaksu 167 inimesele
juhtivates valitsusvälistes organisatsioonides,
kes kasutavad Euroopa Liidu maksuraha ja võidavad pakkumisi.
Nende hulgas oli ELi parlamendi tippliikmeid
ja teisi kõrgetasemelisi isikuid.
Uurimine on veel pooleli, nii et me ei tea kõiki üksikasju.
Mida tehakse selleks,
et poliitikakujundajad ja seadusandjad
hoiaksid fookuses Euroopa ja selle rahvusriikide huve
ja mitte omaenda korrumpeerunud projekte?
Sul on õigus. Olen nõus ka sellega,
kuidas sa kirjeldasid korruptsiooni kui vahendi tähtsust,
et rikkad riigid, nagu Katar,
püüavad mõjutada Euroopa siseasju.
Sel konkreetsel puhul usun, et korrumpeerunud poliitikud
visatakse varsti valijate poolt välja.
Peagi on Euroopa Parlamendi valimised.
Ootame ja loodame, et nad ei saa toetust.
Probleem eksisteerib. See näitab, kui raske see on.
Ja et Europarlamendi liikmeid ja ka ametnikke
tuleks selles osas jälgida. See on oluline.
Aga mis puudutab globaalset arusaama Westfaali korrast,
siis arvan, et praegu on mingi jagunemine,
kus mõned riigid muutuvad tugevamaks ja teised nõrgemaks.
Lisaks muutuvad riigid diferentseeritumaks.
Kahjuks spekuleerivad mõned teadlased,
et autokraatiad, nagu Putini võimustruktuur,
on tänapäeval tõhusamad välispoliitika elluviijad.
Demokraatiad mõjutatakse väljastpoolt
ja nad pole tõhusad, vaid jagatud.
Neil on vastupanurühmad.
Näiteks praegu ei suudeta USAs kokkuleppele jõuda
sõjalise abi osas Ukrainale.
Sama asi juhtus hiljuti Poolas.
Paljudes riikides käib valitsusesisene võitlus.
Järeldus on kurb.
Mõnikord on ühtsust lihtsam säilitada
autoritaarsetes režiimides.
Hiina on veel üks näide.
Teisalt, demokraatlikes riikides on palju rohkem potentsiaali
uute tehnoloogiate arendamiseks
ja paremate inimeste võimule valimiseks.
Ometi käib võitlus nende kahe riigistruktuuri vahel.
Kahjuks on tänapäeval Putini režiim, Hiina, Iraan
ja teised autokraatiad võimsamad.
Ja Läänel pole vahendeid nende peatamiseks.
Vahendid ei toimi Iraanis. Olen nõus ohu osas.
Nad võiksid toimida, kuid neid tuleb jälgida.
Jah. Lääs pole ühtne ega tõhus.
Ameerika Ühendriigid teatasid hiljuti sanktsioonidest Venemaa vastu,
aga kas need ka kehtestatakse?
Venemaa muudab oma majandust.
See töötab. Sanktsioonid ei avalda mingit mõju. See areneb paremini.
See toodab kaks korda rohkem relvi
kui Euroopa ja Ameerika Ühendriigid kokku.
Venemaal on lihtsam muuta oma majandust sõjamajanduseks.
Seda on kurb öelda.
Lääne maailma olukord on maailmale väga ohtlik.
Lääne režiimid jäävad maha.
Arvan, et demokraatias on palju jõudu,
kui ta ennast usaldab.
Parlamendid eksisteerivad kahel eesmärgil -
õigusloomeks ja eelarve kinnitamiseks.
Neil on raha ja seadus.
Kui nad kasutavad seda õigesti, on nad väga võimsad.
Aga nagu Uri ütles, on igasuguseid valitsusväliseid organisatsioone,
mis varastavad show.
Põhjus on see, et demokraatia on aeglane
ja organisatsioonid on väga kiired kaasaegses tehnoloogilises maailmas.
Ja kui sa tahad neid kontrollida: "Kust tuleb teie raha?
Millised on teie raamatud? Kes teid rahastab?
Kes on teie palgal?" Nad keelduvad teile ütlemast.
Siinkohal peaksid demokraatiad neile vastu astuma ja ütlema:
"Te ei esinda kogu rahvast. Me pole teid valinud."
Poliitikuid võib iga nelja aasta tagant sisse või välja hääletada.
Euroopa demokraatiad peaksid kasvatama endale selgroo,
et seisma jääda. Soovitan sama ravimit ka USA-le.
Demokraatia on oluline väärtus
ja muidugi fakt, et meil on vabadus.
Vabadus on tagatud seni,
kuni püsib meie reeglitepõhine süsteem.
Selles kontekstis peame alati meeles pidama, et vabadusel on hind.
Ja kui sa õigel ajal ei maksa, võetakse vabadus ära.
Paluksin vaadata nüüd tervikpilti.
Avaldasite hiljuti raporti, mida mul oli au lugeda.
Rõhutasite, et võime juba olla Kolmandas maailmasõjas.
Valitsused pole sellest lihtsalt veel aru saanud.
Valitsused ja inimesed, jah.
Arvan, et käimas on ülemaailmne vastasseis.
Peame aru saama, et meil on üks relv,
mida tuleb säilitada iga hinna eest.
Ja see on läänemaailma ühtsus.
Kui alistume lahkulöömisele,
on kaotus autokraatiate vastu vältimatu.
Lisaks peame mõistma ja kodanikud peavad mõistma,
et ajad, mil sotsiaalkulutusi võib suurendada peaaegu piiramatult
ja riigikaitse võib hooletusse jätta,
on möödas.
Peame mõistma, et peame olema valmis kaitseks,
kulutama piisavalt raha,
ja ennekõike peab meil olema tahe vajadusel võidelda.
Juhatame sellega sisse teie kõigi viimased kommentaarid.
Kuhu viib meid järgmine kuu
ja millele peaksid juhid ja rahvas keskenduma,
enne meie järgmist saadet järgmisel kuul?
Kui jätame kõrvale Vaikse ookeani piirkonna, Hiina, Taiwani,
Saheli ja Lähis-Ida, ja vaatame Euroopat,
siis ütleksin, et peame aitama kogu jõust Ukrainat
võitluses vabaduse eest.
Seal ei käi võitlus ainult ukrainlaste vabaduse eest,
vaid ka meie vabaduse eest.
Märtsis tähistame 25. aastapäeva sellest,
kui Poola ja teised piirkonna riigid said NATO liikmeteks.
Samuti tähistatakse peagi NATO 75. sünnipäeva.
See on olnud väga edukas liit.
Loodan, et USA otsustab jätkata Ukraina toetamist,
kuna see on võtmetähtsusega tegija rahu säilitamisel,
ja tagab, et Ukraina on võimeline võitlust jätkama.
Loodan samuti, et USA sisepoliitika küünilisus
ei takista seaduseelnõude edendamist,
mil on kaheteralise mõõga kombel tagajärjed mõlemale poolele.
Hr Soini?
Arvan, et on väga oluline, et toetame Ukrainat kogu südamest.
Oli väga hea, et kindral tõi välja,
miks me sellises olukorras oleme. See on osaliselt seetõttu,
et Ukraina nõustus lepinguga loobuda oma tuumarelvadest.
Ta nõustus sellega, ja kõik lääneriigid ja Venemaa
garanteerisid Ukraina julgeoleku, ja seda lubadust on nüüd rikutud.
Ja kui me nüüd teist korda rikume seda lubadust Ukrainale
ja me ei kaitse ega aita,
siis mis näide see on meile kõigile,
kui rünnaku korral abi vajame?
See on julgeolekuküsimus, kuid sügavamalt ka moraalne küsimus.
Kas meid võib ka tulevikus tõsiselt võtta?
Westfaali rahulepped määratlesid 1648. aastal
rahvusriikide sünni.
Siiski tuli maksta kohutav hind -
umbes veerand kogu Saksamaa rahvastikust. - 40 protsenti.
Nelikümmend protsenti suri.
80 aastat sõda Hollandis ja Hispaanias.
Austria-Ungari impeerium varises kokku.
Ühe lausega - kas sellist katastroofi saab nüüd vältida?
Jah, saab.
Meie valem on töötanud 75 aastat.
See on taganud rahu, ja see on väga lihtne.
Kui ühte meist rünnatakse, rünnatakse meid kõiki.
Peame sellest kinni pidama. Selleks peame raha kulutama
ja vajame tahet, et jätkata. Euroopa seisab ja võitleb.
Kindral Naumann, professorid Rosenthal ja Czaputowicz, hr Soini -
tänan teid selle elava arutelu eest.
Tänan ka vaatajaid! Järgmise korrani! Head õhtut siit Helsingist!
Tõlge: Monika Jaaguri
Teisi TV7 saateid ja toimetuse artikleid leiate
meie kodulehelt aadressil www.tv7israelnews.com