MINNE MENET, EUROOPPA?
Tällä viikolla tulee kuluneeksi vuosi siitä, -
kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan.
Hyökkäys yllätti monet, -
vaikka lukuisat toimet ja puheet vihjasivat Venäjän johdon aikeista.
Yksi tällainen toimi oli Krimin liittäminen Venäjään vuonna 2014.
Nato-jäsenmaiden hajaannus oli kiihtynyt.
Niiden suhteet olivat huonoimmillaan Afganistanista vetäytymisen jäljiltä.
Lännen vastaus kuitenkin yllätti Venäjän johtajat.
Horjahteleva Nato onnistui tiivistämään rivejään -
ja tukemaan Ukrainan suvereniteettia ja koskemattomuutta.
Hyvää iltaa! Olen Jonathan Hessen.
Tervetuloa Minne menet, Eurooppa -sarjan 13. osan pariin!
Keskustelemassa tänään: tohtori Rafael Bardaji, -
Espanjan entinen kansallisen turvallisuuden neuvonantaja.
Eversti Kemp, entinen brittikabinetin terrorismitiedustelun johtaja -
ja brittijalkaväen komentaja.
Professori Uri Rosenthal, Alankomaiden entinen ulkoministeri, -
ja Timo Soini, Suomen entinen ulkoministeri -
ja varapääministeri.
Kiva olla mukana!
Tohtori Bardaji, kun puhutaan Venäjän sodasta Ukrainassa, -
sodan loppua ei ole näköpiirissä.
Miten Eurooppa on onnistunut Ukrainan tukemisessa?
Ensinnäkin on muistettava, -
että Putin ei ole saavuttanut strategisista tavoitteistaan yhtäkään.
Mutta myöskään Ukraina ei ole onnistunut valtaamaan takaisin -
sille kuuluvia maa-alueita.
Tilanne on seisahtunut.
Se voi kuitenkin muuttua hyvinkin pian.
Siihen on kaksi syytä. Ensinnäkin Venäjän on hyödynnettävä -
Ukrainan haavoittuvuus. Ukrainan ammukset ovat vähissä.
Asetoimitukset Nato-maista -
tulevat vasta huhti-, touko- tai kesäkuussa.
Venäjän joukoilla on siis tilaisuus yrittää edetä.
Kaikki tiedustelupalvelut itse asiassa kertovat, -
että venäläiset kokoavat mekanisoituja yksiköitä ja sotilaita -
täydentääkseen taisteluosastoja.
Viime viikolla venäläiset yrittivät lähestyä kahta tärkeää kaupunkia, -
jotka Donbasissa ovat yhä Ukrainan hallussa, Kramatorskia ja Slovjanskia.
Nyt Venäjän joukot taitavat olla alle 35 kilometrin päässä niistä.
Tällä etenemistahdilla ne ovat tykistötulen ulottuvilla huomenna.
Jos Venäjä haluaa edetä, se on tehtävä nyt.
Pystyykö se etenemään syvemmälle Länsi-Ukrainaan?
Se jää nähtäväksi.
Aivan. Kahden päivän päästä presidentti Putin pitää puheen.
Niin. On tärkeää kuunnella ja tarkkailla sävyä, sanavalintoja -
ja asian esittelyä, saavutuksia, saavutusten puutetta -
ja tulevia siirtoja.
Mitä hän sanoo ja ei sano. Eversti Kemp.
Kuten Rafael sanoo, Putin ei ole saavuttanut -
strategisia tavoitteitaan vuoden jatkuneessa sodassa.
Kumpikin on menettänyt valtavasti ihmishenkiä -
ja kärsinyt aineellisia tappioita, niin kuin koko maailma.
Nettomääräisesti Venäjä tällä hetkellä miehittää -
merkittävästi suurempaa aluetta Ukrainasta -
kuin sodan alussa. Hänellä on esittää joitain saavutuksia.
Tämänhetkistä tilannetta voisi tarkastella asekilpana.
Kuten sanoit, Ukrainan ammukset ovat vähissä.
Länsimailla on vaikeuksia toimittaa ammuksia -
sitä tahtia kuin niitä tarvitaan.
Esimerkiksi tykinammuksia kuluu joka päivä 6 000.
Sen seurauksena Ukrainan asema heikkenee heikkenemistään -
puhumattakaan valtavasta kaatuneiden määrästä.
Venäjällä ei ole ammuspulaa.
Siltä voi puuttua tarkkuusammuksia ja -ohjuksia, -
mutta sillä on valtavasti tykin- ammuksia, ja se valmistaa niitä lisää.
Tykinammuksilla aiheutetaan tässä sodassa eniten tuhoa.
Se on siis tietyllä tavalla asekilpaa.
Lähipäivinä nähdään Venäjän suurhyökkäys.
Se on jo aloittanut muovaavat operaatiot, -
joilla se valmistelee taistelukenttää suurhyökkäystä varten.
Uskon, että se tullaan näkemään.
Minun on itse asiassa vaikea nähdä, -
miten Ukraina pystyy puolustautumaan ammuspulansa -
ja valtavien miestappioidensa kanssa keskitettyä hyökkäystä vastaan.
Mutta toisaalta Venäjä on epäonnistunut aiemminkin, -
kun sen olisi pitänyt voittaa.
Muistelen viime vuoden helmikuun 24. päivää.
Olin studiossa. Minulta kysyttiin, mitä tapahtuu.
Vastaukseni oli yksinkertainen.
Venäläisten strategiana oli katkaista pää -
tuomalla Kiovaan maahanlaskujoukot -
ja tappamalla koko joukon, ja sitten kaikki on ohi.
Olin täysin väärässä.
Minua hämmästyttää vielä tänäkin päivänä se, -
miten valtavasti arviointivirheitä -
Putin ja hänen lähipiirinsä Moskovassa ovat tehneet. Se on uskomatonta.
Voin helposti luetella 20 tai 30 strategista -
ja sotilaallista virhearviota.
Muistan myös, että aluksi ajateltiin, että sota on ohi viikoissa.
Sitten jotkin analyytikot ja poliitikot alkoivat sanoa, -
että sota kestää kuukausia. Sitä ei meinattu uskoa.
Nyt sitä on kestänyt vuosi.
Ajattelen väsytystaistelua, -
jota länsi harjoittaa, ja muuta sellaista.
Samaan aikaan alusta asti... Olen toiminut diplomatia-alalla.
Siellä puhutaan aina sopimusten laatimisesta, -
ei ystävien, vaan vihollisten kanssa.
Puhutaan siitä, että sovitaan, että ollaan eri mieltä.
Pidän siitä kiinni edelleen.
Sanoisin jopa optimistisesti, että aikanaan -
sovitaan, että ollaan eri mieltä.
Se tulee myös Yhdysvaltojen puolelta -
sekä usean Euroopan maan puolelta.
Se on arvioni ajankohtaistilanteesta.
Ihailen ukrainalaisia.
He ovat nyt vuoden ajan pystyneet -
puolustamaan maataan ja suvereniteettiaan.
Uskon Venäjän luulleen, -
että se voittaisi Ukrainan nopeasti.
Se on yrittänyt mädättää järjestelmää vuosikymmenien ajan.
He ovat lahjoneet monia ihmisiä.
Mutta Ukraina ei ollut niin mätä kuin Venäjä luuli.
Sen sijaan Venäjän oma armeija oli korruptoitunut.
Sotilaat myivät panssarivaunuista polttoaineet, -
ja polttoaineesta oli pula, kun piti hyökätä.
Olin yllättynyt senkin vuoksi, että Venäjän toimintasuunnitelma -
toimi tosi hyvin vuodesta 2008, ensin Georgiassa, sitten Krimillä.
Sitten Venäjä pitää yllä Minskin prosessia.
Sillä on salamurhaoperaatioita, esimerkiksi Skripal.
He uhkaavat ja tappavat. Kaikki sujui heiltä.
Venäjän onnistui pelastaa Assad.
Se rakensi kumppanuutta Iranin kanssa.
Nyt se kaikki valuu tyhjiin, -
kun se pelasi korttinsa väärin.
Se on hyvä juttu, -
mutta kuten Richard sanoi, ammusvaikeudet on vakava asia, -
sillä meillä lännessä on pulaa.
Emme voi lähettää viimeisiä tykinkuuliamme.
Tietty varasto pitää jättää kansalliseen käyttöön.
Palataan vielä tähän aseasiaan, -
sillä minusta siihen pitää keskittyä.
Onhan se monesta näkökulmasta asia, joka saattaa määrittää -
lännen yhtenäisyyden ja Ukrainan kyvyn -
kestää Venäjän aikeet.
Samaan aikaan se määrittää myös kentän, -
kentän tapahtumat.
Mutta keskitytäänpä ensin sinun näkemykseesi.
Miten Eurooppa on onnistunut Ukrainan tukemisessa?
Jos miettii johtajien käyttämiä termejä.
He puhuvat suvereniteetista, -
koskemattomuudesta, senttiäkään ei luovuteta.
Samaan aikaan samat instituutiot Euroopan unionissa -
taistelevat omien jäsenmaidensa suvereniteettia vastaan.
Uskon, että kaikki Nato- ja EU-maat ovat valmiit -
antamaan Ukrainalle ammuksia ja muita sotatarvikkeita, -
mutta erimielisyyksiä on hyökkäysjärjestelmistä, -
joilla voidaan aiheuttaa tuhoa Venäjän maaperällä.
Kukaan ei halua lainata Ukrainalle lentokonetta, -
jonka Venäjä voi ampua alas, -
mitä voisi pitää sodanjulistuksena lainaajamaalle.
Se on pulmallista. Pitää vahvistaa omaa pelotevaikutusta -
ja lähettää puolustusapua Ukrainalle, mutta ei niin, -
että ajaudutaan suoraan konfliktiin Venäjää kanssa.
Täytyy siis edetä taiten. Venäjä voi tulkita apumme -
eri tavalla kuin on tarkoituksemme.
Kysymys tänään on ostoslistasta, jota Ukraina esittää, -
ja siitä, mitä länsi on valmis antamaan.
Erityisesti hävittäjät, kuten F-16, -
ja muut taisteluhävittäjät ovat hieman liikaa -
meidän makuumme strategisesti.
Minusta Euroopassa on vitkasteltu.
Tarvitsee ajatella vain sitä, että Saksa ei suostunut -
minkäänlaisten taisteluaseiden antamiseen kypäriä lukuun ottamatta.
Se olisi naurettavaa, ellei se olisi ollut niin traagista. - Siitä on edetty.
Niin on, mutta se vitkasteli vielä hiljattain -
Leopard-panssarivaunujen lähettämisen kanssa.
Se oli niin noloa, että sen oli lopulta pakko. Se ei olisi halunnut.
Kaiken kukkuraksi se ei halunnut muidenkaan toimittavan Leopardeja.
Samaa vitkastelua voi mielestäni nähdä ammusten toimittamisessa.
Ammuksista olisi pitänyt keskustella jo kuukausia sitten.
Jo kauan on ollut selvää, että sodasta tulee pitkä.
Silti maat eivät ostaneet panoksia -
ja lisänneet ammusten valmistusta. Niin olisi pitänyt tehdä ajat sitten.
Yleisesti olen huomannut, -
että kaikki yksittäiset Euroopan maat ovat tukeneet Ukrainaa hyvin, -
mutta isossa kuvassa se on luultavasti ollut liian vähän -
verrattuna niiden kykyyn ja myös tullut liian myöhään.
Eli pitäisi ottaa oppia Yhdistyneestä kuningaskunnasta.
Se otti alussa johtavan roolin.
Se lähetti Ukrainalle puolustusapua -
ja rohkaisi muitakin maita Euroopassa ja muualla samaan.
Mielestäni ilmassa on ollut vastahakoisuutta.
Alussa oli suuria puheita, -
mutta ei yhtä paljon tekoja.
Odotusarvo oli alussa, että sota ei jatku pitkään -
ja että Ukraina jyrätään.
Puheet olivat suuret mutta odotukset vähäiset.
Ja mielestäni sitäkin on syytä tarkastella, -
että presidentti Macron tarjosi Putinille pitkään poistumistietä.
Toisin sanoen hän olisi suonut Putinille voiton.
Sitä ei voi tulkita mitenkään muuten.
Lisäksi Saksan syvään rakentunut riippuvuus Venäjästä -
vaikutti osaltaan alussa siihen, ettei Saksa antanut panssarivaunujaan.
En usko, että sillä on mitään tekemistä historian kanssa. Se oli tekosyy.
Todellinen syy oli se, ettei Putinia haluttu suututtaa, -
niin ettei hän tekisi mitään vielä rajumpaa -
ja ettei tulevaisuuden suhde vaarannu.
Kolme näkökohtaa, ja professori saa jatkaa.
Ensinnäkin Sky News siteerasi amerikkalaiskenraalia, -
joka varoitti, että Britannia ei enää ole sotilasmahti.
Hän kertoi heikkoudesta, -
jonka leväperäinen politiikka on saanut aikaan.
Toinen näkökohta pohjautuu raporttiin, joka tuli Isosta-Britanniasta.
Sen mukaan Britannian ammusvarasto ei riittäisi päiväksikään -
taistelussa Venäjää vastaan, koska se on antanut kaiken Ukrainalle.
Onko tämä vain liioittelua, -
kun ottaa huomioon varastot...
Taas palataan ammuksiin.
Ehkä saksalaiset seurasivat tätä ja sanoivat: -
"Emme halua antaa kaikkea ja jäädä itse ilman."
Se saattoi myös ajatella, että jos antaa kehittyneitä aseita, -
ne joutuvat ennen pitkää vihollisen käsiin.
Sitten ne puretaan, -
ja niiden teho menetetään käänteissuunnittelun takia.
Olen kuullut jälkimmäistä näkökohtaa.
On sanottu, ettei aseita, kuten Abrams-panssarivaunuja, -
haluta antaa, ettei vihollinen saa tietoja sen panssaroinnista.
Mitä virkaa niillä on, ellei niitä käytetä?
Minusta se on ontuva perustelu, -
jota esitetään tekosyynä sille, ettei apua lähetetä.
Palaan siihen, mitä sanoit brittiarmeijan tilasta.
Se on häpeällisessä tilassa.
Sitä on alettu alas eri hallintojen aikana vuosikymmenten ajan.
Nyt meillä on jäljellä noin 200 panssarivaunua.
Niistä monet eivät ole käyttökelpoisia.
Määrää aiotaan laskea 148:aan.
Se on mitätön määrä, jos tulee sota.
Jalkaväen määrää leikataan.
Ukraina on osoittanut, että taisteluja eivät voita droonit ja kyber, -
vaan jalkaväki, vaunut ja tykistö.
Totta, olemme voimattomia.
Huoli brittiarmeijan tilasta on ihan oikeutettua.
Puolustusministeri tunnustaa asian. Hän pyytää 10 miljardia dollaria, -
jotta voidaan palauttaa jonkinlainen uskottavuus.
Se on perusteltu väite.
Aseista ja ammuksista luopuminen -
totta kai heikentää meitä, koska tilanne oli alkujaan päälle heikko.
Mutta se on kai strateginen arvio, jonka hallitus tekee.
Kerron esimerkin, joka selventää, millaisista luvuista puhutaan.
Ukrainan joukot ampuvat tykinammuksia viikossa yhtä paljon -
kuin keskivertomaa ostaa kolmessa vuodessa.
Sen verran niitä kuluu.
Vaikka luopuisimme varastoista, sellaisia määriä olisi mahdoton tuottaa.
Onko se tehokasta? - Se on toinen kysymys.
Tahtoisin kysyä Alankomaista kahta seikkaa.
Se on ilmoittanut Saksan kanssa -
ostavansa sata Leopard-panssarivaunua -
toimittaakseen ne Ukrainaan.
Samaan aikaan Alankomaiden pitää lainata 18 panssarivaunua -
voidakseen osallistua Nato-harjoituksiin.
Siinä ei tunnu olevan järkeä.
Toiseksi haluan kysyä asiasta, josta eversti Kemp lähetti minulle raportin.
Sen mukaan Alankomaat pohtii armeijan yhdistämistä Saksan kanssa.
Herää kysymys. Se tukee Ukrainaa -
itsensä ja suvereniteettinsa puolustamisessa, -
mutta luopuu puolustuksesta, jonka puolesta taisteltiin maailmansodassa.
Sinä kiusoittelet.
Kiusoittelet, koska minun pitäisi istua tässä -
äärimmäisen häpeissäni, sillä virkakaudellani vuonna 2012 -
yritimme myydä viimeiset 200 panssarivaunuamme Indonesialle.
Se ei onnistunut ihmisoikeuskysymysten takia.
Mutta sitten suomalaiset olivat niin... - Halukkaita. -...mukavia, -
että se osti ne meiltä.
Ja niin me jäimme panssarivaunuitta.
Ja pitää sanoa, että nykyään Alankomaat -
niin kuin muutkin Nato-maat lännessä -
kasvattavat puolustusbudjettiaan.
Ja vaikka meillä itsellämme ei ole antaa materiaalista apua, -
jota Ukraina tarvitsisi, -
me autamme muita Euroopan maita rahoittamalla niiden hankintoja.
Teemme siis parhaamme.
Ja tällä hetkellä tietysti -
Natossa käydään keskustelua siitä, -
pitäisikö kasvattaa puolustusmenoja 2 prosentista -
3 prosenttiin bkt:stä.
Se olisi iso muutos.
Ja yleisesti voisin lisätä sen, että kun asiaa tarkastelee perustasolla, -
kukaan ei odottanut Euroopan maiden -
tekevän sitä, mitä ne ovat vuoden aikana tehneet.
Nyt esimerkiksi panssarivaunujen lähettämisen myötä -
Saksan liittokansleri Scholz, -
jota ennen pidettiin pahiksena, -
patistaa nyt muita maita, -
joiden pitää toimittaa vaunut ja pitää lupauksensa: -
"Ette tee, mitä olette luvanneet. Missä olette?"
Yhteenvetona sanoisin, -
että lännessä asiat voisivat olla huonomminkin.
Ja myös Iso-Britannia tekee hyvin paljon.
Voimme olla iloisia, että Iso-Britannia -
Naton kautta tekee ison osan työstä.
Asiat voivat olla huonomminkin.
Mielestäni Putinkin luuli, että asiat olisivat huonommin.
Se vaikutti hänen päätöksentekoonsa.
Ja hän ajattelee edelleen, -
että länsi loppujen lopuksi alkaa potea kovaa sotaväsymystä, -
että meidän täytyy laittaa...
Että meidän täytyy luovuttaa monella tavalla, -
koska olemme riippuvaisia hänen öljystään ja kaasustaan.
Sekin muuttaa yhtälöä.
Yleisesti ottaen Putin on ongelmissa.
Meillä on ongelmia, mutta olen mieluummin lännen puolella -
kuin hänen puolellaan.
Vähintäänkin. Ja kun tämä on sanottu, -
kun tarkastelee kokonaisuudessaan viimeksi kulunutta vuotta -
ja Venäjän―Ukrainan sotaa, -
onko Suomen tilanne turvallisempi nyt kuin sodan ensimmäisinä päivinä?
Vai onko tilanne se, että Venäjää ei ole saatu perääntymään -
ja Suomella pitää olla varasuunnitelmia -
mahdollisen konfliktin varalta?
Olemme aika hyvässä asemassa.
Venäjä tuntee meidät, ja me tunnemme Venäjän.
Olemme naapureita, 1 340 kilometriä yhteistä rajaa.
He tietävät, miltä meidän puolemme näyttää. Me tiedämme, -
miltä heidän puolensa näyttää Pietarissa ja Murmanskissa.
Se hyvä asia, mitä suomalaiset ovat pystyneet pitämään -
hallituksen väriin katsomatta, on se, -
että meillä edelleen on asevelvollisuus.
Joka vuosi sotilaskoulutuksen saa 20 000 miestä ja 1 500 naista.
Kaikkien on käytävä se.
Ja se on jatkunut koko ajan. Itse suoritin sen 1980-luvulla.
Olen sotilasarvoltani alikersantti.
Koulutus oli aika rankka 1980-luvulla.
Olin kaupunkilaispoika.
Ei silloin ollut tällaista.
Ajattelen siinä mielessä.
Mutta yleisesti ajateltuna Venäjä yllättyi siitä, -
miten yhtenäinen Euroopan unioni edelleen oli, -
vaikka meillä oli ongelmia tukipakettien kanssa, -
inflaatiota sekä muita ongelmia ja hajaannusta.
Se on asia erikseen.
Eurooppalaiset olivat diplomaattisesti hyvin menestyksekkäitä.
Esimerkiksi Krimin valtauksen jälkeen luotiin Minskin prosessi.
Ketkä siellä olivat? Ukraina, Venäjä, -
Saksa ja Ranska.
Missä olivat kovan linjan edustajat? Britannia, Puola, Baltian maat.
Heillä oli rakenne pyörittää show'ta keskenään -
niiden kesken, jotka olivat valmiit taipumaan, enemmän tai vähemmän.
Selitetään hieman Euroopan sisäisiä asioita.
Silloin Saksaa johti liittokansleri Angela Merkel.
Euroopan ohjat olivat siihen aikaan pitkälti hänen käsissään.
Luen häneltä kaksi lyhyttä sitaattia.
"Euroopan yhtenäisyys on yhteisen tulevaisuutemme kulmakivi."
"Kansalaisuutta ei määritä vain syntymäpaikka tai kieli, -
vaan yhteiset arvot ja perinteet."
Onko se sanellut -
nykyisiä Euroopan todellisuuksia?
Mielestäni Euroopan unionin johtajat ovat täysin irrallaan todellisuudesta.
Viimeksi kuluneen vuoden aikana opitut läksyt -
ovat saaneet heidät entistä enemmän sekaisin.
Viime vuonna hyväksyttiin uusi ohje tai säännös, -
että vuoteen 2035 mennessä autojen Euroopassa pitää olla sähköautoja.
Jos luulee sen lopettavan energiapulan, -
se on naurettavaa. Tämänhetkinen tilanne -
on seurausta siitä, että 20 vuotta ja etenkin 10 vuotta sitten -
Euroopan unioni valitsi hyvin kalliit energialähteet -
eikä johtanut maanosaa itsenäisempään suuntaan.
Kaikki tuet tuuli- ja aurinkovoimaan eivät ole tuottaneet haluttua tulosta.
Silti niihin ollaan sitoutuneita yhä.
Siksi olen hyvin pessimistinen sen suhteen, -
että EU ottaa opikseen oikealla tavalla.
Se pyrkii tilannetta pakoon väärään suuntaan.
Ja Angela Merkelin ansiostahan -
kaikki maat Ranskaa ja Britanniaa lukuun ottamatta -
päättivät luopua ydinvoimasta.
En usko, rehellisesti sanottuna.
Totta kai, kuten Donald Tusk siihen aikaan sanoi: -
"Euroopan yhtenäisyyden pitää perustua -
vapauteen, demokratiaan ja laillisuusperiaatteeseen."
Kreikassa "demos kratos", "kansanvalta", -
he ottavat sen kansalta pois.
Euroopan unionin mantra on ollut ja on yhä "yhtenäisyys".
Voimme olla yhtenäisiä Titanicin komentosillalla -
ja hukkua laulaen.
Mutta kuolemme onnellisesti yhdessä.
Yhtenäisyys on keino johonkin. Se ei voi olla tavoite.
Euroopan unioni on muuttanut alkuperäiset järkevät tavoitteensa -
byrokraattiseksi hirviöksi, joka on eksynyt kurssilta ja polulta -
sekä perimmäisestä tarkoituksestaan, -
etenkin viime vuosina, -
kun woke-mentaliteetti on levinnyt instituutioihin.
Eversti Kemp, nautit varmaan tästä keskustelun osasta.
Kutsun kaikki teistä eroamaan EU:sta meidän tavoin.
Se, mitä Rafael sanoi, -
kiteyttää pitkälti, miksi Britannia erosi EU:sta.
Minun näkökulmastani innokkaana brexitin kannattajana -
kyse oli kansallisen suvereniteettimme ja demokratiamme säilyttämisestä.
EU heikensi niitä.
Minusta se on viallinen yhteisö, -
jota ajaa...
Minusta sitä ajaa niin suuri vallanhalu -
ja supervallan aseman hamuaminen, -
että tärkeät kysymykset, kuten kansalliset erityispiirteet -
ja demokraattiset oikeudet eri maissa, -
tallataan jalkoihin.
Yhtenä esimerkkinä tästä määrätietoisesta pyrkimyksestä -
tulla supervallaksi, mikä se ei ole...
Se on supervoimaton.
Aivan. Esimerkkinä pakkomielle, joka on nostanut taas päätään, -
Euroopan armeijan luominen.
Se oli Merkelin lempiprojekti. Se on Macronin lempiprojekti.
Hän kutsui Natoa aivokuolleeksi.
Se heikentää EU:ta entisestään, -
sillä jos se toteutuu, -
se saa aikaan vakavaa tuhoa Euroopan puolustukselle.
Macron sanoi: "Yhtenäisyyden pitää perustua keskinäiselle kunnioitukselle -
ja kansallisen identiteetin suojelulle." Valehteliko hän?
En kutsuisi Macronia valehtelijaksi. Hän on vain harhassa, -
tai sitten hän seuraa käsikirjoitusta.
Totta kai tärkein prioriteetti, -
ja se on todellakin syy, miksi Britannia erosi.
Suurin syy oli se, että meitä estettiin -
harjoittamasta kansallista suvereniteettia.
Ja EU-säädökset... Maksoimme valtavat summat -
siitä etuoikeudesta, että pakotettiin noudattamaan niitä.
Lähtemällä ette saaneet EU:n kunnioitusta.
Se aiheutti vain lisää närää -
ja kieroa peliä, jos niin voi sanoa. - Ehdottomasti.
Ja EU halusi alusta asti osoittaa...
Ajatus alusta asti oli osoittaa meille -
lukuisten lausuntojen, varoitusten ja uhkausten kautta, -
että joudumme kärsimään, jos lähdemme.
EU on tehnyt kaikkensa sen eteen -
esimerkiksi Pohjois-Irlannin protokollalla, -
jolla se käytännössä liitettiin EU:hun.
Siinä ei ole mitään logiikkaa.
Siinä vain rangaistaan Britanniaa, ja se ainoastaan jatkuu.
Alankomaat on nykyään luultavasti Euroopan unionin suosikki, -
koska hallitus pyrkii hellittämättä -
noudattamaan kaikkea, esimerkiksi ilmastoasioita -
ja muutoksen runnomista läpi yhteiskunnassa.
Samaan aikaan kaikki muut, niin tässä edustettuna olevat maat -
kuin kaikki muutkin EU-maat, -
laahaavat perässä huomattavan kaukana.
Miten sen voi selittää, -
kun kansa saa maksaa siitä ankarasti?
Sanotaan näin, -
että jotkut Alankomaissa, -
pitipä siitä tai ei, ovat ylpeitä siitä, -
että olemme niitä harvoja, jotka aloittivat koko jutun Euroopassa -
vuonna 1957.
Toisaalta meilläkin oli ajanjakso, jolloin puhuttiin vakavasti nexitistä.
Sitä ajoi voimakkaasti etenkin radikaali oikeisto.
Se on koko ajan haihtunut.
Tällä hetkellä sanoisin, ja olen asiassa Rafaelin linjoilla, -
että haluaisin nähdä enemmän keskustelua -
omassa maassani ja muissa maissa -
tästä erittäin oudosta tilanteesta Euroopan instituutioissa.
Kun kuulen, että Euroopan komissio -
ohjeistaa kaikenlaisia maita -
EU:ssa tekemään tätä ja tuota, -
ajattelen aina, että Euroopan neuvosto, -
joka on Euroopan poliittiset johtajat kokoava elin, -
on se instituutio, joka voi sanoa, mitä pitää tehdä ja mitä ei.
Missä mentiin vikaan?
Sillä tyypillisellä tavalla, että byrokraatit -
alkoivat tietyllä hetkellä dominoida poliittista päätöksentekoa.
Sen näkee Euroopan komissiossa, -
koska Euroopan komissio koostuu komissaareista, -
joilla on poliittinen kytkös omaan maahansa -
ja virtauksiin Euroopan parlamentissa.
Prototyyppi tällaisesta henkilöstä -
on seuraajani Hollannin hallituksessa, -
Frans Timmermans, joka on nyt Euroopan komission kakkosmies -
ja joka pitää itseään Euroopan maiden toiseksi korkeimpana johtajana, -
mitä hän ei ole.
Toiseksi, ja tahtoisin nivoa sen, jos sallitte, -
Ukrainan asiayhteyteen.
Kun tarkastelen kuvaa Euroopassa kansainvälisesti ja globaalisti, -
sanoisin, että Eurooppa on ollut yhtenäisempi -
kuin helmikuussa 2022 odotettiin, mutta se on sen ansiota, -
että näitä Euroopan maita sitoo kuuluminen Nato-liittoon, -
jota johtaa Yhdysvallat.
Siksi olen hämmästynyt, -
kun esimerkiksi Macron puhuu Euroopan strategisesta ylivallasta, -
ettei jäädä puristuksiin Kiinan ja Yhdysvaltojen väliin.
Tosiasiassa kuitenkin Ukraina osoittaa, -
että Euroopan yhtenäisyys saavutetaan ainoastaan -
Naton alaisuudessa ja Yhdysvaltojen johdolla.
Näin minä ajattelen.
Kiintoisaa.
Olen nähnyt Euroopan unionin todellisuuden -
kolmesta eri asemasta ja näkövinkkelistä, -
kansanedustajana, europarlamentaarikkona ja ministerinä.
Minun näkemykseni on, että instituutioista kaksi -
ajaa liittovaltiota, komissio ja Euroopan parlamentti.
Kansallisia päätöksentekoa kannattaa ministerineuvosto, -
joka koostuu vaalein valituista kansan edustajista.
Näin se menee.
Komission jäseniä ei ole valittu vaaleilla.
Heillä ei ole minkäänlaista tilivelvollisuutta.
Paras esimerkki oli Donald Tusk.
Hän ei edes ollut Puolan hallituksen ehdokas.
Puolassa oli vallassa silloin Laki ja oikeus -puolue.
Muut Euroopan maat nimesivät hänet Puolan edustajaksi.
Siinä teille demokratiaa. Tämä ulottuu hyvin pitkälle.
Euroopan perustuslaki, jota muutettiin myöhemmin -
Lissabonin sopimukseksi, -
Ranska sanoi ei, Hollanti sanoi ei, Irlanti sanoi ei. Uusi äänestys!
Mutta Iso-Britannia on niin suuri, ettei se voi äänestää uudelleen.
Se on äänestyksen tulos, ja se on tosi turhauttavaa.
Jos joku ei kannata liittovaltiota jossain EU-maassa, -
hänet leimataan ääriajattelijaksi.
Ja jos se ei vielä riitä, että leimataan ääriajattelijaksi, -
sitten äänestyksen tulosta yritetään muuttaa jollain keinoin.
Tuorein esimerkki on Giorgia Meloni. Häntä ei otettu mukaan, -
kun Macron ja Saksan johtaja -
menivät vierailulle. Hän oli Roomassa.
Mutta kun Mario Draghi oli pääministeri, hänet otettiin mukaan.
Mikä on äänestyksen merkitys?
Meidän täytyy suvaita. Vain näin voidaan pidemmän päälle -
säilyttää demokratia.
Äänestyksen tulosta on kunnioitettava.
Muistan vitsin, kun olin pikkupoika täällä Suomessa.
Venäjän kommunistipuolueen tiloihin oli murtauduttu.
Kysyttiin, mitä vietiin. Vastaus oli: "Ei mitään tärkeää, -
ainoastaan seuraavien vaalien tulokset."
Heitän tähän väliin -
esimerkin EU:n tai EU-johtajien ajattelusta.
Brysselin suuri tähti, oliko hänen nimensä Verhofstadt?
On. Guy Verhofstadt.
Hän sanoi joitain päiviä sitten, -
että Ukrainan sota johtuu brexitistä.
Se on...
Olen samaa mieltä. Syytän brittejä. En sen takia, että he lähtivät, -
vaan koska he lähtivät niin hitaasti.
Brittien äänestys oli järkytys Euroopassa.
Myöhemmin, kun Trump tuli Valkoiseen taloon, -
ajattelin, että nyt on täydellinen hetki vaatia muutosta -
Euroopan unionin instituutioihin.
Hetki menetettiin, koska Britannian hallitus vitkasteli liikaa.
Pyydän anteeksi.
Mutta on tärkeää huomauttaa myös, -
että perustajamaiden käsitys oli erilainen kuin käsitys nykyään.
Ja eurooppalaisten luottamus ja niin alhainen äänestysaktiivisuus, -
mikä on hätkähdyttävää, alle 26 prosenttia.
Mutta tällä hetkellä kysymys on siitä, -
että se, mikä alkoi talousyhteisönä, -
yhtenäismarkkinoina, yhtenäismarkkinoiden edut, -
jyrättiin 1900-luvun lopussa -
pyrkimyksellä saada yhteinen valuutta, euro.
Kun sitä todella tarkastelee, -
pohjimmiltaan se oli poliittinen päätös.
Se muutti Euroopan unionin poliittiseksi projektiksi.
Sitten se suistui tasapainosta.
Nostaisin esiin toisen keskustelunaiheen.
Se voi... - Sanon vielä jotain EU:sta.
Sano vain. Jatkamme vielä EU:sta.
Joitain päiviä sitten hyväksyttiin päätös -
hyönteisten käytön aloittamisesta ruoantuotannossa Euroopassa.
Kun katsoo Euroopan neuvoston ruokalistaa, -
siellä ei ole muurahaisia, matoja ja torakoita, vaan pihvejä.
Siinä mielessä eliitti on aivan oma rotunsa verrattuna muihin Euroopassa.
Se on riski.
Ei ihan se aihe, jota kaavailin.
Sen sijaan toisin esiin lausunnon, -
jonka liittokansleri Scholz antoi pari viikkoa sitten -
puheessaan liittopäivillä.
Hänen mukaansa Saksa tarvitsee lisää osaavia maahanmuuttajia.
Jos mietitään sitä, mitä äsken keskustelimme, -
Angela Merkel, maahanmuuton voimakas kannattaja, -
nimitti komission nykyisen puhemiehen Ursula von der Leyhenin.
Miten Saksan vasemmiston ja nykyjohdon pyrkimys -
vaikuttaa maahanmuuttoon muista kulttuureista, -
joka on hyvin hallitseva, eli muslimienemmistöistä maista?
Sitä virtaa Euroopan kulttuuriin -
ja vaikuttaa negatiivisella tavalla.
Itse asiassa 1960-luvulla -
Espanjasta lähti miljoona ihmistä töihin Saksaan.
He menestyivät siellä erinomaisesti.
Ei sen takia, että he halusivat rikastua ja kehittyä ammatissa, -
vaan koska he kunnioittivat isäntämaan lakeja.
Meillä on ongelma muslimien pääosin laittoman maahanmuuton kanssa.
TikTokissa julkaistiin kaksi päivää sitten video.
Nyt se on levinnyt kaikille muillekin julkaisualustoille.
Videolla nuorten muslimien ryhmä sanoi Pariisissa: -
"Raiskaamme eurooppalaiset naiset ja mestaamme eurooppalaiset miehet."
Jos minä sanoisin näin julkisuudessa, -
poliisi pidättäisi minut saman tien.
Miksei heitä pidätetä? Miksi he voivat laukoa -
näin väkivaltaisia, loukkaavia ja rikollisia asioita meille, -
jotka tarjoamme heille ruokaa, asunnon ja koulutuksen ilmaiseksi?
Espanja käyttää laittomien maahantulijoiden etuihin -
vuosittain noin 11-kertaisesti puolustusmenoihin nähden.
Tällaisia asioita pitää punnita, kun näitä ongelmia ratkotaan.
Kaikki maat tarvitsevat maahanmuuttoa.
Kannatan maahanmuuttoa. Olen opiskellut eri maissa.
Olen työskennellyt Espanjan ulkopuolella.
En voi olla sitä vastaan. Mutta täytyy asettaa rajoja.
Pitää kunnioittaa perustuslakia, normeja ja tapoja.
Ei voi pakottaa isäntämaata omaksumaan -
omia näkemyksiä ja uskontoja. Ja erityisesti pitää tehdä töitä.
Ja Espanjassa, tunnen tilastot, -
lähes 65 % laittomista maahantulijoista, -
ja pääosin meille tullaan laittomasti, eivät työskentele.
He elävät sosiaalituilla. Se ei ole kestävää.
Jos he tulevat elämään vain eläkkeillämme, -
meillä menee huonosti. Koko juttu pitää miettiä uusiksi.
Rajoja ei voi pyyhkiä pois, niin kuin Euroopassa nyt tehdään.
Angela Merkel Syyrian kriisin aikana avasi Euroopan rajat -
ilman yhteistä päätöstä.
Minusta tämän laajuinen maahanmuutto -
oman kulttuurimme ulkopuolelta -
tulee olemaan iso ongelma.
Iso-Britanniassa ja muuallakin Euroopassa -
maahanmuuttajat ovat tehneet monia iskuja.
On uskomatonta, ettei poliisi reagoi tällaisiin lausuntoihin -
ja ettei niihin reagointiin ole tukea. Mutta osa uhkauksista on toteutettu -
niin Isossa-Britanniassa kuin Ranskassa ja muuallakin.
Missä hallinto on silloin, kun sitä tarvitaan?
Britannian hallinto ei tiedä, miten tilanne hoidetaan.
Se ei osaa hoitaa sitä.
Ensinnäkin Britanniassa on valtavasti laittomia maahanmuuttajia.
Monet ovat islamilaisista maista, -
joissa on täysin erilainen kulttuurinen eetos ja elämäntapa kuin meillä.
Heitä on jo valtavasti, ja heitä tulee valtavasti EU:sta.
Jotkut hakevat turvapaikkaa, vaikka he tulevat Ranskasta.
En tiedä, millaisia vaaroja heidän pitää paeta Ranskasta.
Mutta kaipa jokainen...
Kohtaavat muiden islamin lahkojen harjoittamaa vainoa.
Niin.
Jo vanhastaan on ongelma, jonka toit esiin, -
johon kuuluvat muun muassa terrori-iskut.
Sen lisäksi on valtavia ongelmia -
ilmiön kanssa, jota kutsutaan epämääräisesti grooming-jengeiksi.
Ne ovat raiskausjengejä.
Niihin kuuluu nuoria ja joskus vanhoja islamilaisia miehiä, -
jotka raiskaavat suuria määriä nuoria ei-islamilaisia naisia.
Se on jatkunut jo pitkään, eikä siihen ole juurikaan puututtu.
Poliisi tahallaan katsoo poispäin, -
koska se pelkää islamofoobikon tai rasistin leimaa.
On monia muitakin samanlaisia ongelmia, mutta se on nyt läsnä -
ja se vain kasvaa, -
kun EU:sta tulee Britanniaan valtavasti laittomia tulijoita.
Sanoin, että hallinto ei tiedä, mitä tehdä. Se ei oikeasti tiedä.
Se ei tiedä, miten laittomat maahantulijat saadaan ulos maasta.
Mutta niin on tehtävä. Jotain täytyy tehdä.
Poliittisista syistä.
Siihen on poliittista painetta, -
että maahanmuutto pysäytetään, -
mutta mitään ei tehdä. He eivät tiedä, miten se tehdään.
Olemassa on valtava pelko.
Jos jotenkin onnistuu pakottamaan laittomat tulijat pois -
tai estämään heitä tulemasta, silloin on rasisti.
Se on aika selvää. Perustavanlaatuinen kysymys on, -
haluammeko kulttuurimme tai sen, mitä siitä on jäljellä, säilyvän.
Jos meitä ei haittaa luopua siitä -
ja antaa Britannian muuttua Afrikan tai Lähi-idän maaksi, -
hyvä on. Antaa sen jatkua. Mutta se siitä seuraa.
Aikoinaan oli keskustelua siitä, kun Erdogan muutti Hagia Sofian -
museosta moskeijaksi.
Siitä ei koitunut hänelle seurauksia. Nyt hän kiukuttelee islamofobiasta, -
vaikka ei ole olemassa lukuja eikä väitteille ole perusteluja.
Eräs tiedustelupäällikkö -
Euroopan maassa, en kerro nimeä, koska keskustelu oli yksityinen, -
sanoi, että ellemme halua, että kaikista kirkoista tulee Hagia Sofia, -
jotain täytyy tehdä. Poliittista tahtoa ei ole.
Mielestäni täytyy tehdä erotus. Näemme kuvia ihmisistä, -
jotka tulevat veneellä Britanniaan, Espanjaan ja Italiaan.
Ajattelemme inhimillistä kärsimystä ja näitä miesparkoja.
Valtaosa on nuoria asekelpoisia miehiä.
Asiaa on ajateltava ihmiskauppana.
He maksavat tuhansia dollareja järjestöille, -
jotka käyttävät heitä laittomaan toimintaan.
On pureuduttava näihin rakenteisiin.
Pitää saada ihmiset näkemään, että se on laitonta, rikollista toimintaa, -
ja me edistämme sitä avaamalla ovet noille ihmisparoille.
Kutsumme sitä turvapaikka- ja maahanmuuttoteollisuudeksi.
Salakuljettajat ja muut sellaiset pitäisi saada ilman muuta kuriin.
Minua hämmästyttää Euroopassa yhä uudelleen se, -
mihin Rafael edellä jo viittasi, -
että on kaksi kategoriaa. Ne, jotka hakevat turvapaikkaa, -
poliittista tai muuta turvapaikkaa -
siitä syystä, että he tulevat maista, joissa heitä, -
jos he eivät pakene, heidät esimerkiksi kidutetaan kuoliaaksi. Syyria vaikkapa.
Heidän tulemisessaan ei ole mitään ongelmaa.
Toinen ryhmä ovat taloudelliset onnenonkijat. Se on asia erikseen.
Ikävää siinä on se, että kun Euroopassa -
taloudellinen onnenonkija, ne, jotka tulevat Libyasta veneillä, -
laskee jalkansa maahan -
Euroopan maaperällä ja ilmoittavat hakevansa turvapaikkaa, -
mikä ei ole oikea syy, he haluavat ansaita rahaa -
tai hyötyä sosiaalieduista.
Kun he ovat täällä ja sanovat hakevansa turvapaikkaa, -
alkaa loputon menettely, -
mitä heidän asianajajansa ja asianajaja-ala suojelevat.
Ja se jatkuu ja jatkuu. Sitä tapahtuu minun maassani -
siinä määrin, että meillä on neljän puolueen hallitus, -
joka on jakaantunut kahtia -
sen mukaan, mitä Alankomaissa sanotaan turvapaikkakriisiksi.
Osa haluaa seurata Angela Merkelin jalanjälkiä: -
"Wir schaffen das!" "Pystymme siihen! Miljoona, kaksi, kolme miljoonaa."
"Ei ongelmaa."
Toiset, kuten minun puolueeni, -
sanovat, että yhteiskunnan kantokyvylle on olemassa raja.
Lisäksi ongelmana on se, -
että yhä uudelleen sanotaan, -
että pitää noudattaa kansainvälisiä lakeja ja sopimuksia.
Mutta kun kyse on Dublinin sopimuksesta, -
jonka mukaan tulomaan täytyy huolehtia heistä, -
yhtäkkiä Dublinin sopimus ei pädekään -
Brysselin Euroopan komission mukaan -
ja jäämme tyhjin käsin.
Palaan kysymykseen, paljonko von der Leyhen vaikuttaa päätöksiin.
Hänen koko poliittinen uransa riippuu Merkelistä, joka kannattaa tätä.
Ja hänen sekä von der Leyhenin puolueessa -
von der Leyhen on nyt kovan paineen alla, -
jota tulee puoluejohdolta Saksasta -
ja herra Merziltä.
Se on tilanne. - Hyvin kiintoisaa.
Tosin jotkut saattavat alkaa herätä -
tajutessaan olevansa muukalaisia omassa maassaan.
Voinko kommentoida vielä lyhyesti?
Yksi lause. Aika on vähissä.
Sanoisin vain, että onko ongelman takana todella islam.
Meidän maassamme on miljoona turkkilais- tai marokkolaistaustaista.
Nämä pojat ja tytöt tekevät rikoksia rikosten perään -
ja aina vain vakavampia rikoksia.
Se ei liity mitenkään heidän muslimitaustaansa.
Se johtuu vain siitä, että he eivät saa koulutusta.
Heitä ei opeteta kotona.
Koska, jos voin keskeyttää, islamilainen kulttuuri -
kieltää heitä integroitumasta kristinuskoiseen yhteiskuntaan.
Herra Soini, lyhyesti. Aikaa on kaksi minuuttia.
Se, mitä näimme juuri ennen sodan alkamista Ukrainassa, -
oli ylivuotoa Valko-Venäjältä Puolaan.
Ja mitä Puola teki?
Se esti maahantulijoiden pääsyn.
Kun iso kriisi alkoi vuonna 2015, -
Saksa päästi heidät vapaasti. Heitä tuli miljoona.
Se oli merkki.
Sen jälkeen Euroopan unioni reagoi. Teimme sopimuksen Turkin kanssa.
Turkki, tai Türkiye, kuten nyt pitää sanoa ollakseen poliittisesti korrekti.
Se sanoo huolehtivansa kolmesta miljoonasta ihmisestä Syyriassa.
Euroopan unioni maksaa siitä Turkille.
Se on ongelma monin tavoin.
Maahanmuutto-ongelmista ei voida puhua ääneen, -
koska saa otsaansa leiman "islamofoobikko" tai "rasisti".
Ainoat, joita Euroopan maissa vainotaan, -
ovat tunnustavat kristityt.
He ovat käräjillä aborttiklinikan edessä rukoilemisesta -
tai, kuten Päivi Räsäsen tapauksessa, -
sen takia, että hän kutsui avioliittoa miehen ja naisen väliseksi.
Jos Paavali saapuisi nyt Helsinkiin, -
hän ei menisi kirkkoon vaan käräjille.
Hullua!
Keskustelimme ennen kuvausten alkamista siitä, -
että jos Espanjassa ja Britanniassa rukoilee aborttiklinikan edessä, -
poliisi pidättää. - Joutuu vankilaan.
Riippuu tietysti uskonnosta.
Muslimit eivät vielä rukoile aborttiklinikoiden edessä.
Valitettavasti aikamme päättyy. Muista aiheista lisää ensi kerralla, -
esimerkiksi Ruotsin ja Suomen liittymisestä Natoon, -
mistä nyt käydään keskustelua, koska Turkki syyttää Ruotsia islamofobiasta.
Muitakin syitä on. Ne liittyvät Turkin vaaleihin.
Aikamme käy vähiin. Tohtori Bardaji, eversti Kemp, -
professori Rosenthal ja herra Soini, suuret kiitokset mukanaolosta!
Kiitos myös katsojille! Ensi kertaan, hyvää iltaa!
Suomennos: Marianne Tenetz