MINNE MENET, EUROOPPA?
Joulukuun 31. päivänä 2019 -
Hubein provinssin terveysviranomaiset Kiinassa -
kertoivat keuhkokuumetapausten ryppäästä.
Vain kolme kuukautta myöhemmin Maailman terveysjärjestö -
julisti koronaviruspandemian. Se oli historiallinen käännekohta, -
joka kiihdytti geopoliittisten toimijoiden strategisia pyrkimyksiä.
Yhdysvalloissa Biden nousi valtaan -
kaksi vuotta ensimmäisten koronatapausten jälkeen -
tammikuun 20. päivänä 2021.
Vain kaksi kuukautta myöhemmin Kiina kiirehti ilmoittamaan USA:lle, -
että se pitää USA:ta vertaisenaan -
ja aloitti näin strategisen kilpailun aikakauden.
Tämän vuoden helmikuun 24. päivänä Venäjä, joka on jo pitkään halunnut -
lyödä kiilaa Euroopan ja Yhdysvaltojen välille, hyökkäsi Ukrainaan.
Venäjä uskoi voivansa jyrätä länsinaapurinsa vain päivissä.
Kremlin tyrmistykseksi lännen liittouma ja resilienssi -
Britannian, Euroopan komission ja Yhdysvaltojen johdolla -
on pakottanut Venäjän väsytyssotaan, joka jatkunee pitkälle talveen.
Hyvää iltaa! Olen Jonathan Hessen. Tämä on "Minne menet, Eurooppa".
Tänään analysoimme Euroopan haasteita ja pohdimme, -
ovatko Euroopan johtajat oppineet virheistään -
ja pystyvätkö he herättämään toiveikkuutta myrskyisän talven edellä.
Keskustelemassa kenraali Klaus Naumann, -
Saksan Bundeswehrin entinen komentaja -
ja Naton sotilaskomitean puheenjohtaja.
Rafael Bardaji, Worldwide Strategy -järjestön johtaja -
ja Espanjan entinen kansallisen turvallisuuden neuvonantaja.
Eversti Richard Kemp, brittijalkaväen entinen komentaja -
ja brittikabinetin terrorismitiedustelun johtaja.
Professori Uri Rosenthal, Alankomaiden entinen ulkoministeri.
Sekä professori Václav Klaus, entinen Tšekin tasavallan presidentti.
Aloitetaan tuttuun tapaan kenraali Naumannista.
Mikä on tämänhetkinen tilanne? Mikä on merkittävin asia, -
johon meidän mielestänne tulisi keskittyä?
Minun näkökulmastani merkittävin seikka on se, -
että hallintojen täytyy painia useiden asioiden kanssa samanaikaisesti -
mutta niistä valtaosa keskittyy yhteen kriisiin.
Nyt käynnissä on pari erilaista kriisiä samaan aikaan.
Positiivinen asia, jota tahdon painottaa nyt, on se, -
että toistaiseksi haasteista huolimatta -
Eurooppa on pysynyt yhtenäisenä -
ja transatlanttinen liitto on pysynyt yhtenäisenä ja jopa vahvistunut, -
kun Ruotsi ja Suomikin ovat liittymässä Natoon.
Vastoin todennäköisyyksiä. Tohtori Bardaji.
Keskeinen ongelma on nähdäkseni se, -
että hallinnot vetävät linjauksiaan menneisyyden kokemusten pohjalta -
eivätkä ota huomioon uudenlaista todellisuutta.
Kenraali mainitsi Naton -
ja yllättävän yhtenäisen vastauksen Venäjän toimille, -
mutta talouteen ei kiinnitä huomiota. Kaikki syyttävät hyökkäystä, -
mutta talouden ongelmat alkoivat jo paljon aikaisemmin.
Tässä yhdistyy megatrendejä, kuten sota, inflaatio, -
finanssipolitiikka, maahanmuutto sekä Kiinan ja USA:n kylmä sota.
Liian monta samanaikaisesti, jotta hallinnot pystyisivät hoitamaan ne.
Britannian politiikassahan ei ole ongelmia. - Ei toki.
Kaikki on yksinkertaista.
Sanoisin, että tärkeysjärjestyksessä suurin uhka -
nyt ja pitkälle tulevaisuuteen on Kiina.
Britannia julisti hiljattain Kiinan kansainväliseksi uhkaksi.
Aiemmin se ei virallisesti ollut sitä.
Toinen, kenties päivänpolttavin uhka, on Ukrainan sota.
Harva kiistää, etteikö se ole iso haaste.
Ja Venäjän uhkan kanssa vähintäänkin yhtä suuri uhka -
on Iran ja ydinasejärjestelmä.
Iran on aivan ydinasevalmiuden kynnyksellä.
Se on uhka paitsi Lähi-idälle myös koko maailmalle.
Professori Rosenthal.
Tällä hetkellä kaikki keskittyvät Ukrainan―Venäjän sotaan.
Yhdysvalloissa puhutaan ROW:sta, joka tarkoittaa muuta maailmaa.
Olen samaa mieltä siitä, että Ukrainan―Venäjän tilanteen lisäksi -
ongelmana on Kiinan―Tyynenmeren alue ja turvallisuushuolet siellä.
Toiseksi, aivan kuten kenraali Naumann sanoi, -
olemme tilanteessa, jota kutsutaan polykriisiksi, -
toisiaan pahentaviksi kriiseiksi. Olen huolissani siitä, -
että nämä useat samanaikaiset kriisit -
kuormittavat Euroopan poliittisten johtajien mieliä.
He kykenevät hoitamaan yhtä kriisiä kerrallaan, -
mutta nyt heillä on todella valtavat paineet -
kaikista samanaikaisista kriiseistä. Se on hankalaa ja huolestuttavaa.
Olen samaa mieltä edellisten kanssa.
Tšekin tasavallan ja Keski-Euroopan näkökulmasta tuon esiin kolme kohtaa.
Energiakriisi. Se on ykköshuolena -
minun maalleni ja naapurimaillemme. Toivon, että palaamme siihen vielä.
Toinen iso huoli on Ukrainan sota.
Monet eivät tiedä tätä, mutta Tšekin tasavallassa -
on eniten ukrainalaispakolaisia väkilukuun suhteutettuna maailmassa.
Se on toiseksi suurin huoli.
Ja joku jo mainitsikin inflaation.
Rohkenen mainita, että 55 vuotta sitten -
kirjoitin väitöskirjani inflaatiosta.
Tämä aihe on kulkenut mukanani koko ikäni.
Pidän tämänhetkistä inflaatiota hyvin vakavana ongelmana, -
jotka horjuttaa maidemme vakautta. Nämä kolme asiaa.
Aloitetaan ensimmäisestä aiheesta, -
ja se on Eurooppa transatlanttisesta näkökulmasta.
Sillä tarkoitetaan manner-Euroopan, Ison-Britannian, -
Yhdysvaltojen ja Kanadan suhteita. Kolmen päivän päästä lähetyksestä -
USA:ssa on välivaalit. Mikä vaikutus niillä on Eurooppaan?
Välivaalit ovat ratkaiseva hetki.
Näemme sitten, jääkö Bidenin kausi väliaikaiseksi.
Biden on yrittänyt elvyttää transatlanttista suhdetta.
Vaihtoehto on paluu Trumpin aikaan -
kaikkine vaaroineen transatlanttiselle yhtenäisyydelle -
ja vaatimuksineen Euroopalle -
tehdä enemmän turvallisuutensa puolustamiseksi -
ja samaan aikaan olla avuksi Yhdysvalloille -
horisontissa siintävässä kilpailussa Kiinaa vastaan.
Tohtori Bardaji.
Olen täysin samaa mieltä.
Välivaalit näyttävät suunnan presidentinvaaleille vuonna 2024.
Eurooppalaisten tulisi aina varautua muutoksiin Valkoisessa talossa.
Oman kohtalomme omiin käsiin ottaminen -
on asia, jota olemme vaatineet jo vuosikymmeniä.
Meidän on laitettava joka tapauksessa lisää rahaa puolustukseen.
Olen kuitenkin skeptinen Euroopan ja Naton yhtenäisyyden suhteen.
Nato onnistui vaalimaan turvallisuutta Atlantin julistuksen mukaisesti -
Euroopan rajojen sisäpuolella.
Se oli kuitenkin täysin kykenemätön estämään hyökkäystä Ukrainaan -
ja Ukrainan tapahtumia nyt.
Kyllä, me olimme yhtenäisiä, -
mutta jossain määrin tehottomia. Sen on muututtava.
Vastatakseni kysymykseen välivaaleista -
vaikutus Eurooppaan tulee olemaan vähäinen.
Jos republikaanit esimerkiksi saavat haltuunsa jommankumman kamarin -
tai molemmat, se vaikuttaa eniten sisäpolitiikkaan.
Ulkopolitiikassaan republikaanit ja demokraatit -
ovat pääpiirtein samoilla linjoilla. Pieniä nyanssieroja on.
Jos jotain vaikutuksia tulee, republikaanit todennäköisesti -
tarkastelevat Ukrainan tukemiseen annettavia rahoja aiempaa tiukemmin.
Olen samaa mieltä avustusmenoista.
Sanoisin, että kun puhun Yhdysvaltojen välivaaleista, -
ymmärrän, että presidentti Biden -
piti puheen demokratiasta sellaisenaan -
ja siitä, miten republikaanien puolella -
on jälleen kerran kaikenlaisia kysymyksiä -
näiden vaalien tuloksesta.
Positiivinen asia maailmanlaajuisesti on se, -
että Brasiliassa Bolsonaro tunnusti loppujen lopuksi tappionsa.
Mutta olen hyvin huolissani -
demokraattisen kulttuurin tilasta -
Yhdysvalloissa tällä hetkellä ja kahtena tulevana vuonna.
Tahtoisin ensin sanoa politiikan ulkopuolella olevana -
toimittuani politiikassa liki 30 vuotta, -
että Yhdysvallat tarvitsee muutosta.
Minun mielestäni Bidenin presidenttikausi on katastrofi.
Mutta toisaalta en odota, -
että välivaalit perustavanlaatuisesti muuttavat USA:n poliittista elämää.
Mutta joka tapauksessa toivon, -
että Yhdysvalloista tulee jälleen sanonnan mukaan suurenmoinen.
Sitä se ei ole nyt. - Ainakaan sitä ei pidetä sellaisena.
Lukisin sitaatin tohtori Bardajin viime kuussa laatimasta artikkelista.
Hän kirjoittaa: "Viidakossa on tietyt käyttäytymissäännöt.
Heikot ruokkivat aggressiota.
Toistan, jos se ei tullut selväksi.
Heikot, eivät vahvat, houkuttelevat saalistajia.
Vahvin hyökkää yleensä otollisimmissa olosuhteissa.
Miksi ottaa riski ja hyökätä tasaveroisen kimppuun, -
jos tarjolla on heikkoja, nuoria tai puolustuskyvyttömiä?
Se ei ole pienimmän ponnistelun laki vaan pienimmän riskin laki."
Se herättää kysymyksen, tämäkö osaltaan sai kiinalaiset -
haastamaan Bidenin hallinnon pian valtaannousun jälkeen.
Ja Venäjän hyökkäys länsinaapuriinsa, -
pohjautuiko se näkemykseen, että Euroopan turvallisuuden sateenvarjo -
ei välttämättä ole vahvimmillaan?
Minun nähdäkseni presidentti Putin laski tilanteen väärin.
Hän uskoi, että Nato reagoi samalla tavalla kuin aina ennenkin -
eli puhuu kyllä mutta tekee vähän. Hän toivoi, -
että EU ei osoittaisi sellaista yhtenäisyyttä kuin se sitten osoitti.
Ja hän otti kohteeksi joitain maita, -
jotka ovat tehneet kauheita virheitä, kuten oma maani, -
ja tulivat niin riippuvaisiksi venäläisestä energiasta, -
että ne vaikuttivat pelkureilta Venäjän käsissä.
Tämä kaikki osoittautui virhearvioksi.
Lisäksi hän arvioi väärin Venäjän asevoimien kyvyn.
Hyökkäyssuunnitelma osoittautui kömmähdykseksi.
Ja varmaan koko maailma yllättyi siitä, -
miten Ukraina kestää ja panee kampoihin.
Toki se saa huomattavaa apua parilta Nato-maalta, -
etenkin Yhdysvalloilta.
Olen samaa mieltä. Putin teki virhearvion.
Hän luultavasti sai väärää tietoa oman armeijansa kyvystä -
sekä USA:n ja eurooppalaisten reaktiosta.
Mutta viittaan teoriaani.
Kun kohtaa heikon toimijan, se houkuttelee hyökkäämään.
Kiinan tapauksessa asia on selvä. Se piti Bidenin hallintoa heikkona.
Nyt se pitää myös Venäjää hyvin heikkona maana.
Se voi odottaa vesi kielellä -
jotain isompaa kuin nyt osaamme aavistaakaan.
Tilanne, josta olemme puhuneet, heijastelee jollain tavalla sitä, -
että tarvitaan pelotevaikutusta, joka Euroopalta ja USA:lta on puuttunut.
Voi olla, että jos olisimme osoittaneet -
suurempaa voimaa, kykyä ja vastustustahtoa, -
se olisi voinut saada Putinin luopumaan aikeistaan.
Mutta Putinia varmasti rohkaisivat Afganistanin tapahtumat, -
kun presidentti Biden päätti hylätä Afganistanin.
Luulenpa, että jos Trump olisi ollut presidenttinä tämän vuoden alussa, -
Putin ei olisi hyökännyt. Tiesi, miten siinä olisi käynyt.
Putin varmasti haistoi Bidenin heikkouden ihan oikein -
ja rohkaistui siitä.
Sanotaan, että pelotevaikutus estää hyökkäyksen -
ja heikkous rohkaisee hyökkäämään. Se tässä nähtiin.
Putin on tehnyt lukuisia virhearvioita.
Kutsuisin hänen tekemisiään hölmöläisten marssiksi.
Toiseksi, jos tarkastellaan maailmanlaajuisesti, -
sanoisin, että Putin antoi valtavan lahjan Xi Jinpingille.
Putin ei ole hänelle enää tasaveroinen kumppani -
vaan tällä hetkellä ainoastaan kiinalaisten marionettinukke.
Voin lisätä siihen, että kiinalaiset -
ovat varoittaneet Putinia hyvin vahvasti ja suorasti -
lähtemästä minkäänlaisille ydinaseseikkailuille.
Kenraali... presidentti Klaus.
Kysymys alkoi Kiinalla, ja keskustelu kääntyi Venäjään.
Oliko se odotettua?
Mutta kuitenkin, ei ole epäilystäkään, eri termejä käyttäen, -
että Venäjä, Putin, teki traagisen virheen, -
kun se salli itsensä tulla vedetyksi sotaan.
Virhearvio, virhe, miksi sitä kutsutaankin.
Venäjä ei voi voittaa sotaa. Se voi vain hävitä sodan.
Kokonaan toinen juttu on se, provosoitiinko Venäjää monta vuotta, -
varsinkin vuodesta 2014 eteenpäin. Se on toisen keskustelun aihe.
Se ei silti oikeuta Venäjän toimia -
eikä sillä voi selitellä virhettä.
Venäjä teki traagisen virheen.
Mutta haluaisin sanoa, että lännen ja USA:n -
tulisi alkaa etsiä rauhanomaista ratkaisua.
Ei kiihdyttää aseiden lähettämistä.
Sitä kautta ei tule rauhanomaista ratkaisua.
Kiina on eri juttu.
On selvää, että Kiina ei anna Putinille täyttä tukeaan.
Se on selvää kaikille.
Viime kuussa kenraali Naumann puhui pienelle ryhmälle.
Tahtoisin tuoda siitä joitain kohtia esiin, jos se sopii.
"Kuulun niihin, jotka kylmän sodan rasitusten jälkeen toivoivat, -
että voitaisiin rakentaa Eurooppa, jossa sopimukset estäisivät sotia, -
rajojen siirtoa väkivallalla ja asekilpaa.
Toivo perustui Helsingin päätösasiakirjaan -
ja johti esimerkiksi Pariisin asiakirjaan 1990 -
ja Budapestin pöytäkirjaan 1994, -
jossa Ukraina luopui ydinaseista turvatakuita vastaan, -
sekä Naton ja Venäjän sopimukseen". Olitte mukana neuvottelutiimissä.
"Toive turvan ja rauhan vyöhykkeestä Vancouverista Vladivostokiin -
ei ollut fiktiota, -
ja Naton Harmel-doktriinin mukainen liennytyspolitiikka ei ollut virhe."
Voisitteko selittää, missä määrin -
Euroopan on tässä vaiheessa pakko kohdata todellisuus, -
jossa se ei välttämättä voi luottaa eräänlaisiin sateenvarjoihin, -
niin kuin nähtiin Ukrainan tapauksessa?
Ukraina luopui ydinaseista lännen ja Venäjän takuita vastaan.
Yksi asia, joka meidän kaikkien täytyy pitää mielessä, -
että ei ole järkeä luottaa -
Putinin kaltaisen sotarikollisen lupauksiin tai takuisiin.
Hänen kanssaan ei voi neuvotella eikä häneen voi luottaa.
Jos me lännessä suostumme siihen, -
että Venäjä saa neliömetrinkin tämän sodan seurauksena, -
luovumme siitä periaatteesta, että rajoja ei voi siirtää voimalla.
Se oli turvatakuu toisen maailman- sodan ja kylmän sodan jälkeen.
Jos haluamme palata siihen, meidän täytyy ymmärtää, -
että on vain yksi tapa suojella itseämme, -
ja se on kyky puolustaa ja suojella kansalaisiamme.
Ja jos se halutaan tehdä, meidän pitää saada kansalaiset mukaan.
Poliitikkojen pitää saada kansalaiset mukaamme.
Palaan presidentti Klausin avauspuheenvuoroon, -
kun hän lausui, miten vaikeaa on hemmoteltujen kuluttajien, -
jotka ovat nauttineet energia- turvallisuudesta, vakaasta valuutasta -
ja kaikenlaisista herkuista, joita olemme saaneet 20 vuoden aikana.
Heidän ottaminen nyt mukaamme ja sanominen: "Suojellaksemme teitä -
teidän pitää olla valmiit tekemään uhrauksia ja luopua osasta herkkuja", -
se on iso haaste. Ellemme onnistu siinä, -
demokratia voi olla uhattuna.
Sota on siirtymässä talvivaiheeseen.
Rakoileeko Euroopan yhtenäisyys tämän takia, -
kun energianhinta on kohonnut taivaisiin ja kohoaa koko ajan -
Euroopan komission ja maiden ponnisteluista huolimatta?
Puhumme taas kerran Euroopan reaktiosta Venäjän hyökkäykseen.
Maakohtaisesti on erilaisia, toisistaan hyvinkin poikkeavia reaktioita -
Saksasta, Isoon-Britanniaan ja Espanjaan.
Emme ole niin yksimielisiä kuin uskomme tai haluamme esittää.
Lisäksi sota kiihdyttää energiakriisiä, mutta se ei synnyttänyt sitä.
Hiili- ja ydinvoimaa oli lakkautettu vuosikymmeniä -
uusiutuvan vihreän energian tieltä, mutta se ei ole valmis -
palvelemaan maiden tarpeita. Syy on myös omissa virheissämme.
Onneksi Venäjän kaasusta on nyt luovuttu.
Nyt meidän on selkeytettävä, mitä haluamme isossa kuvassa.
Sanotaan, ettei haluta hyväksyä rajojen siirtämistä voimalla.
Mutta entäpä Krim? Tähyilemmekö todella sitä, -
että Krim otetaan Venäjän kädestä oltuamme 10 vuotta toimettomina?
Sitä kysymystä ei vielä ole esitetty Euroopan johtajille, -
sillä olemme liian lyhytnäköisiä. Emme toimi taktisesti.
Sammuttelemme vain tulipaloja.
Eversti Kemp, kommentti teiltäkin.
Yhdysvaltojen ilmastolähettiläs -
vieraili Isossa-Britanniassa, Saksassa ja muualla -
Egyptin ilmastokokouksen alla.
Paluun yhteydessä käytiin paljon keskustelua siitä, -
että Britannia tekee kaikkensa saavuttaakseen nollapäästötavoitteen.
Samaan aikaan Yhdysvallat jatkoi -
ylistämällä itäeurooppalaista maata, eritoten Puolaa, siitä, -
että se avaa kolme ydinreaktoria, -
jotka rakennetaan amerikkalaisyhtiön voimin.
Onko olemassa ristiriita, kun pelissä ovat intressit?
Tahdon ensinnäkin sanoa Ukrainasta, -
että pitäisi varoa olemasta tyytyväinen reaktioomme.
Ei unohdeta, että emme ole taistelleet Ukrainassa.
Olemme tehneet paljon taloudellisesti ja pakotteiden muodossa.
Olemme toimittaneet aseita ja tiedustelutietoa.
Mutta emme ole taistelleet. Olisin hyvin varovainen sen suhteen, -
että Naton ja Euroopan maiden menestys, jos niin sanotaan, -
Ukrainan sodassa olisi merkki siitä, että maamme taistelisivat, -
vaikka Naton alueelle hyökättäisiin. Epäilen sitä suuresti.
Mitä tulee ilmastonmuutoksen julkisivun ylläpitämiseen, -
ammumme itseämme sillä jalkaan. Sillä on aiheutettu paljon vahinkoa.
Iso osa energiakriisistä on seurausta nollapäästöjen jahtaamisesta.
Esimerkiksi Britanniassa diesel- ja hiilivoimaloiden sulkeminen -
ja ydinvoimalarakentamisesta luopuminen moniksi vuosiksi -
ovat olleet vahingollisia. Eikä pidä unohtaa, -
että ilmasto- ja ympäristöliikkeen yksi isoista rahoittajista on Venäjä -
ja eittämättä myös Kiina.
Tässä tilanteessa pitää varoa, ettei mene liian pitkälle siinä suhteessa.
On jo menty liian pitkälle.
Kenraali Naumann, lyhyesti. - Yksi tavanomainen vastalause.
Hylätty. - Heititte epäilyksen taistelutahdosta.
Minusta meidän pitää sanoa kaikille poliitikoille yhä uudelleen: -
Jos luovumme "yksi kaikkien, kaikki yhden puolesta" -periaatteesta, -
Nato häviää. On taisteltava.
Professori Rosenthal, kommenttinne, sekä myös missä määrin -
eurooppalaisten ja erityisesti hollantilaisten pakkomielle -
nollapäästöistä kansalaistensa kustannuksella -
ajaa energianhintoja ylöspäin?
On todellakin pakkomielle.
Sanoisin, että kun on kyse energiasta ja tulevasta talvesta, -
tuntumani ja vaistoni sanovat, että kansan syvät rivit Euroopassa -
eivät vielä ole siihen valmiit.
He kieltävät realiteetit edelleen.
Sitä vahvistaa myös se, -
että kun kyse on energianhinnoista, jotka lähikuukausina kohoavat pilviin, -
hallinnot kompensoivat ne välittömästi.
Odotettavissa on siis lähikuukausina paljon ongelmia.
Mitä tulee energiatilanteeseen itsessään, -
muistan elävästi, kun olin juuri aloittanut ulkoministerinä.
Ensimmäisiä yllätyksistä oli se, että liittokansleri Merkel päätti, -
että Saksa luopuu ydinvoimasta Fukushiman takia.
Yksi hänen isoista virheistään. - Niin. Siitä kärsitään yhä.
Se on hyvin ongelmallista.
Useita näkökohtia. Ensinnäkin tahtoisin sanoa, -
että meidän täytyy alkaa olla vähän eri mieltä.
En pysty hyväksymään kenraalin väitettä siitä, -
ettei Putinin kanssa voi neuvotella.
Pitäisikö sitten vain jatkaa sotimista -
ja lähettää aina vain enemmän aseita.
Minusta se ei ole ainoa mahdollisuus edetä.
Meidän täytyy alkaa neuvotella.
Selvää on, etteivät neuvottelut voi olla Ukrainan ja Venäjän välisiä.
Ne pitää käydä lännen ja Venäjän välillä.
Sen halusin sanoa ensimmäisenä.
En pysty hyväksymään tällaista sotamentaliteettia.
Toiseksi olen samaa mieltä siitä ajatuksesta, -
että Eurooppa on yhtenäinen nyt, mutta sanoisin sitä hyvin hauraaksi.
Euroopan hajanaisuus on ilmeinen.
Kuusi vuosikymmentä Euroopan integraatiota ei onnistunut -
yhdenmukaistamaan Eurooppaa.
Odotan, että esimerkiksi paleleminen tulevan talven aikana -
voi helposti muuttaa Euroopan yhtenäisyyttä.
Ja vielä ilmastoasia, voiko siihen palata? - Lyhyesti.
Kirjoitin 15 vuotta sitten kirjani "Sininen, ei vihreä, planeetta".
Se on vastineeni vihreän liikkeen järjettömyyksiin -
Euroopassa ja USA:ssa. Taistelu hiilipäästöjä vastaan on hölmöä.
Siksi kaikki, mitä tapahtui Euroopassa, -
mukaan lukien Angela Merkelin Energiewende, -
ovat traaginen virhe, joka edesauttoi maailman epävakauttamisessa.
Lyhyt vastaus äskeiseen.
Valitettavasti tässä tuli väärinkäsitys.
En tarkoittanut, että pitää pysyä poteroissa -
ja taistelle viimeiseen luotiin asti.
Tiedän, että kaikki sodat päättyvät neuvotteluihin.
Halusin vain painottaa... - Se pitää sanoa, selvästi.
Neuvottelemisessa ei ole mitään vikaa, -
mutta Putinin pitää täyttää neuvotteluehdot.
Se tarkoittaa joukkojen vetämistä helmikuun 24. päivänä olleille rajoille.
Sivusimme juuri energiakysymyksiä. Niitä olisi syytä käsitellä enemmänkin.
Tahtoisin kuitenkin koskettaa sitä tosiasiaa, -
että olemme yhä merkittävästi riippuvaisia Venäjästä, -
mitä tulee Euroopan riippuvuuteen Kiinasta ja päinvastoin.
Viime kuussa Euroopan johtajat -
kokoontuivat keskustelemaan -
yhteisestä lähestymistavasta Kiinan suhteen.
Sen jälkeen Saksan presidentti Olaf Scholz matkusti -
Xi Jinpingin luo mahtipontiseen tapaamiseen -
keskustelemaan yhteistyön syventämisestä ja kehittämisestä.
Saksa on toinen unionin kahdesta johtavasta maasta.
Kenraali Naumann, voisitteko selittää tätä paradoksia?
Teidän ei tulisi odottaa, -
että kansainvälisessä paneelissa kritisoin Saksan hallitusta.
Saksalaisena en ole innoissani matkasta, -
jonka liittokansleri Scholz teki. Ei presidentti. Liittokansleri.
Hän meni Kiinaan esittämään onnittelunsa -
"Keskustan valtakunnan" uudelle keisarille.
Toisaalta ei voida kieltää, -
että koko maailma on taloudellisesti riippuvainen Kiinasta.
Ei voida kieltää, että Kiina kehitti -
hyvin kunnianhimoisen strategisen konseptin -
olla maailman tärkein mahti vuoteen 2029 mennessä, -
kansantasavallan 100. juhlavuonna.
Ei sovi unohtaa, että presidentti Xi itse -
sanoi Kiinan otettua haltuun Pireuksen sataman, -
joka on paljon aiempaa paremmassa kunnossa nyt kiinalaisten käsissä, -
Kiinan nukkuvan lohikäärmeen pääksi Euroopassa.
Se osoittaa, mitä hänellä on mielessään.
Meidän on löydettävä keino puhua Kiinalle.
Se yksi puolustelu kansleri Scholzin matkalle. On aika puhua heille.
Toisaalta pitää vähentää riippuvuuttamme Kiinasta -
katkaisematta suhteita. Ei voida palata menneeseen maailmaan, -
jota ohjaavat kansalliset pyrkimykset ja kansallinen autonomia.
On liian myöhäistä. Pyörää ei voi kääntää taaksepäin.
Mutta pitää löytää järkevä tapa, -
joka ottaa huomioon kaikkien maiden taloudellisen hyvinvoinnin -
ja estää Kiinaa olemasta dominoiva despootti, -
joka määrää, mitä tehdä ja mitä ei.
Yhdysvalloissa tänä päivänä monet suursijoittajat ja -yritykset -
pohtivat Kiinasta irrottautumista.
Viimeksi kuluneiden 20 vuoden kasvu on periaatteessa tullut siitä, -
että olemme siirtäneet teollisuutta Kiinaan.
Koronapandemia toi dramaattisesti esiin, -
miten vahvasti riippuvaisia ja miten heikkoja olimme Kiinan suhteen.
Kauppaa ja finanssitoimia Kiinan kanssa on punnittava uudelleen.
Ongelmana on, että tässä taloudellisessa kriisissä, -
kun ollaan menossa kohti taantumaa ja stagflaatiota ensi vuonna, -
tuotantokyvyn tuominen takaisin maihimme -
aiheuttaa lyhyellä aikavälillä lisää talousongelmia kotona.
Se, hyväksyvätkö julkinen yleisö ja johtajat sen -
ja nielevätkö he talousvaikutukset lyhyellä aikavälillä, on avoin kysymys.
Ottaen huomioon heikon johtajuuden Euroopassa ja Amerikassa -
en odota muutosta siihen suuntaan.
Ehkä tuleva talvi on hyvää harjoitusta.
Tarvitsemme hieman ravistelua, ennen kuin toimimme. - Valitettavasti.
Olen samaa mieltä kenraali Naumannin kanssa siitä, -
että pitää tunnustaa se tosiasia, -
että halusimme tai emme, olemme hyvin riippuvaisia Kiinasta.
Mutta meidän ei tarvitse tulla yhä riippuvaisemmaksi.
Pitäisi irrottautua Kiinasta.
Luulen, että minä saan kritisoida Saksan hallitusta.
Aivan vapaasti.
Saksan hallinto suostui antamaan Hampurin satamasta 25 % Kiinalle.
24,9 % - Anteeksi, Herr General.
Siis 24,9 prosentin osuuden.
Se ei ole vain taloudellinen asia vaan myös strateginen asia.
Se on osa Euroopan kriittistä infrastruktuuria.
Britannia oli kulkemassa samaa tietä, kunnes iski korona.
Toivon, että olemme nyt varovaisempia.
RAF:n, ilmavoimien hävittäjälentäjät -
ovat paraikaa opettamassa kiinalaisia voittamaan brittilentäjät.
En tiedä, miten se palvelee tarkoitusta. - He ovat eläköityneitä lentäjiä.
He toivovat tienaavansa muutaman juanin. Se ei ole hallinnon linja.
Hallinto yrittää estää sen. - Olen samaa mieltä kritiikistä.
Missä eurooppalaisten huudot olivat, -
kun Kiina otti haltuunsa Pireuksen, Genovan, Antwerpenin -
ja Haifan satama Israelissa?
Kommenttinne, professori Rosenthal.
Minäkin muistan oikein hyvin, kun olimme covidin alkuvaiheissa -
ja yritettiin mm. kehittää rokotteita, -
yhtäkkiä Euroopassa alettiin puhua vahvasti omavaraisuuden puolesta.
Minusta sellainen on haihattelua.
Meillä on Kiinan kanssa siteitä ja yhteyksiä.
Niistä ei vain pääse eroon. Irrottautuminen on sitten toinen juttu.
Minusta se olisi oikea tie.
Samaan aikaan kun tarkastelen Kiinaa sinällään, -
sanotaan usein, että kiinalaisille 1800-luku oli nöyryytyksen vuosisata, -
1900-luku oli toipumisen vuosisata -
ja 2000-luku on Xi Jinpingille hegemonian vuosisata.
Meidän ei saa olla pehmeitä.
Meidän ei pitäisi olla tässä asiassa pehmeällä puolella.
Muistan myös, että jopa itse Henry Kissinger -
laski Kiinan pitkän aikaväin pyrkimykset täysin väärin.
Professori... presidentti Klaus?
Olen myös professori. - Totta. Muun muassa.
Ensinnäkin täytyy sanoa, -
että tässä ryhmässä minä olen ainoa, joka on elänyt kommunismin alla.
Tähänastisesta elämästäni oli kulunut 60 %, -
kun kommunismi maassani kaatui.
Minä viimeisenä puolustan Kiinan kommunismia.
Se pohjautuu omaan kokemukseeni eikä teoriaan.
Siksi minulla on suhteellinen etu, taloustermein sanottuna.
Tiedän kuitenkin, että Kiina on täällä ja se on tullut jäädäkseen.
Se pitäisi hyväksyä eikä harrastaa toiveajattelua, -
jota näen koko ajan -
poliittisessa ja taloudellisessa keskustelussa -
Euroopassa ja Amerikassa.
Olen täysin varma, että emme voi taistella Kiinaa vastaan.
Meidän pitää olla vahvoja, tehokkaita ja riippumattomia Kiinasta, -
mutta se on jotain muuta.
Pitää yrittää luoda uudelleen tehokasta taloutta.
Tehokas talous tarkoittaa riippumattomuutta politiikasta.
Kommunismin perusta oli se, -
että politiikka tuli ennen taloutta.
Nyt on kaikenlaisia vihreitä siirtymiä ja muuta.
Olemme palaamassa johonkin hyvin samanlaiseen -
kuin keskusjohtoinen talous.
Minusta meidän mahdollisuutemme on tehdä meidän oma siirtymämme.
Se on ainoa tapa, miten tehdä jotain loogista ja järkevää Kiinan kanssa.
Ei taistella ja antaa jyrkkiä lausuntoja. Se ei vaikuta yhtään.
Kysyn professori Rosenthalilta, -
miten Euroopan ylipäätään ja Alankomaiden erityisesti reagoida, -
kun Kiina perustaa poliisiasemia Alankomaiden maaperälle -
ja hyödyntää niitä -
seuratakseen kansalaisia ja ehkä muistakin syistä.
Meidän tulisi puuttua siihen hyvin ankaralla kädellä.
Sitä pitäisi vastustaa, niin kuin esim. Isossa Britanniassa -
on julkaistu raportti nk. Kungfutse-instituuteista, -
jotka ovat soluttautuneet brittiyliopistoihin -
samoin kuin meidänkin yliopistoihin.
Olin professori Leidenin yliopistossa.
Yhdessä vaiheessa pidin seminaareja kriisinhallinnasta
Yhdessä vaiheessa maisteriohjelmassani oli 20 kiinalaista.
Ja tapahtui niin, että heillä oli ryhmässä kaitsijansa.
Se oli puhdasta soluttautumista. Sitä pitäisi vastustaa, eikä hyväksyä.
Se on varma.
Kun puhutaan taloudesta ja Saksan ja Kiinan -
sekä Alankomaiden ja Kiinan välillä liikkuvista summista, -
se tuhoaisi Alankomaiden ja Saksan talouden, jos ne poistuisivat.
Missä menee hiuksenhieno linja?
En puhuisi hiuksenhienosta linjasta.
Kun puhutaan yliopistoistamme, kehitys niissä on ollut traagista.
Se on oma vikamme. Itse aiheuttamamme traaginen virhe.
Se ei ole Kiinan-tuontia, kaikki se cancel-kulttuuri, -
kaikenlaiset hullut vihreät ideologiat ja gender-vallankumous.
Sitä ei ole tuotu idästä, ei Kiinasta eikä Venäjältä.
Pitäisi alkaa puhua omista traagisista virheistämme, -
eikä syyttää Kiinaa.
Kysyn näin.
Jules Verne sanoi: "Jos ei ukkosta olisi olemassa, salamaa ei pelättäisi."
Miksi tarvitaan ukkosta, jotta ihmisiin tulisi se pelko -
ja alkaisimme arvioida uudelleen omat eurooppalaiset arvomme, -
joita olemme vuosien aikana vaalineet ja rakastaneet?
Olen vanhan liiton mies, joka uskoo yhä, -
että tulimme johtopäätelmään -
vapaasta laillisuusperiaatteeseen pohjautuvasta demokratiasta -
kärsittyämme Saksassa 300 vuotta verisiä virheitä ja sotia.
Tästä järjestyksestä ei pitäisi luopua. Sitä pitää puolustaa.
Meidän pitää kertoa ihmisille yhä uudelleen, -
että tämä on paras järjestys koko historiassamme.
Sitä pitäisi yrittää säilyttää ja kehittää.
Sitä ei pitäisi tehdä taistelemalla muita vastaan -
vaan kertomalla muille: "Tämä on meidän tapamme.
Jos haluatte oppia virheistämme, tutkikaa niitä huolellisesti."
Ja kun olen sanonut tämän, minusta pitäisi työskennellä yhdessä -
mahdollisimman tiiviisti kaikkien maiden, myös Kiinan, kanssa.
Sen kanssa pitää tehdä yhteistyötä ja välttää vastakkainasettelua.
Sota ei ole ratkaisu kenellekään, -
ei Euroopalle, ei Yhdysvalloille eikä Kiinalle.
Meillä on vielä mahdollisuus, mutta täytyy pitää kiinni arvoista.
Kuitenkin kun katsoo Eurooppaa, erityisesti myös Euroopan unionia, -
puhutaan kauniista ajatuksesta ja rakennelmasta, joka rakennettiin, -
mutta se eksyi jossain vaiheessa.
Valta siirtyi yhä enemmän keskushallinnolle.
Se omaksui kaikenlaisia kommunistisia ja marxistisia aatteita.
Lopuksi kun puhutaan arvoista ja normeista, -
kuulen pelkästään cancel-kulttuuria ja woke-ajattelua, -
eikä ideologiapohjasta, jonka varaan Eurooppa ja EU perustettiin, -
eli judeo-kristillinen perustus. Missä mentiin vikaan -
ja mitä pitää tehdä, jotta kokonaisuutta voidaan uudelleenarvioida?
Vastaan näin. Kaksi vuotta sitten, kun covid alkoi Kiinassa, -
näin televisiossa ensimmäisiä kuvia ihmisistä kävelemässä kaduilla, -
ja yhtäkkiä heidät kaapattiin pakettiautoon, -
koska heidän pelättiin olevan koronapositiivisia.
Ajattelin: "Euroopassa ei ikinä voisi käydä noin."
Viikon päästä kaikki Euroopassa ja USA:ssa määrättiin pysymään kotona.
Tällä tahdon sanoa, että lännen sivilisaatio -
on valitettavasti aiempaa kiinalaistuneempi.
Hallinto on koronan varjolla ottanut käyttöön teknologiaa, -
joka rikkoo kansalaisten yksityisyyttä.
Monissa demokraattisissa hallinnoissa on noussut diktaattorin sielu.
Sitä vastaan meidän pitää taistella.
Pitää palauttaa liberaali suvaitsevaisuuden, -
vapauden, kansalaisuuden ja yksityisyyden perinne.
Me menetimme sen yhdessä yössä kahtena viime vuonna.
Olemme marssimassa Kiinan jalanjäljissä kansalaisten kohtelussa -
enemmän kuin Montesquieun olisi voinut uskoa tekevän 200 vuotta sitten.
Eversti Kemp, onko brexit ainoa keino?
On. Valitettavasti.
Pelkäänpä, että EU on ollut merkittävässä roolissa -
kehittämässä woke-ajattelua ja cancel-kulttuuria.
Se on nakertanut kansallista identiteettiä ja isänmaallisuutta.
Tiedän kenraali Naumannin uskovan, että ellei EU pysy yhtenäisenä, -
hajaannumme ja heikkenemme.
Mutta uskon, että vahvuus perustuu enemmän kansallisidentiteettiin -
kuin keinotekoiseen eurooppalaiseen rakennelmaan.
Uskon sen myötävaikuttaneen nykyiseen heikkouden ongelmaan.
Olen hieman eri mieltä myös presidentti Klausin kanssa siitä, -
ettei pidä syyttää Venäjää ja Kiinaa sillä mielestäni pitää syyttää.
Uskon, että Venäjä on neuvostoajoista asti satsannut paljon rahaa -
lännen yhteiskuntien heikentämiseen Euroopassa ja Amerikassa.
Se jatkuu edelleen. Uskon, että samaa tekee Kiina.
Itseä pitää syyttää siitä, ettemme ole pysäyttäneet sitä, -
mutta täytyy tunnustaa myös, että iso osa canceloinnista ja wokeilusta -
on peräisin autoritaarisista maista, jotka haluavat heikentää meitä.
Vain yksi lause. Minua ei pidä syyttää Euroopan unionin kannattamisesta.
Kannatan Eurooppaa.
En syytä, kenraali.
Maassani käydään paljon keskustelua -
Euroopasta ja Euroopan unionista.
Nuoret eivät saa kiinni -
EU:n alkuperäisestä ajatuksesta.
Alunperinhän Euroopan talousyhteisön tarkoitus -
oli estää sota Saksan ja Ranskan välillä.
Siitä se alkoi. - Siinä onnistuttiin.
Niin onnistuttiin. Se on melkoinen saavutus.
Samaan aikaan, kun tarkastelee Eurooppaa sinällään, -
puhumme eurooppalaisista arvoista ja meidän pitäisi puolustaa niitä.
Pitäisi rohkaista ihmisiä puolustamaan niitä.
Näemme kotimaassani ja muissa Euroopan maissa -
valitettavasti myös virtauksia, -
jotka eivät yhtä paljon piittaa -
demokratiasta, suvaitsevaisuudesta ja yksityisyydestä.
Työtä on paljon. Sanoisin myös, -
että kun katson esimerkiksi omaa maatani, -
on ehdottomasti totta, että poliittisia johtajiamme -
painostetaan jatkuvasti sillä, -
että kysytään: "Tämä liberaalin demokratian ajatus, -
mitä se meitä hyödyttää?"
Eurooppalaisten ja demokraattisten arvojen puolustaminen -
on erittäin tärkeää tulevina vuosina.
Presidentti Klaus, kuuluitte niihin, jotka vastustivat -
Tšekin tasavallan liittymistä EU:hun.
Uskoitte, että se heikentää kansallista suvereniteettia.
Oletteko yhä samaa mieltä?
Päinvastoin. Minun pitää myöntää, että minä olin se, -
joka pääministerinä kirjoitin kirjeen ja vein sen Brysseliin, -
kun haimme jäsenyyttä. Se oli minun roolini tässä.
Allekirjoitin liittymissopimuksen -
Ateenassa, kun puheenjohtajuus oli siellä.
Tässä suhteessa radikaalit eurooppa- kriittiset voivat syyttää minua.
Meillä ei ollut muuta vaihtoehtoa.
Emme olleet niin hyvässä tilanteessa kuin Sveitsi tai Norja.
Olimme kommunisminjälkeinen maa.
Ja kun 26. tammikuuta vein kirjeen Brysseliin -
hakiessamme EU-jäsenyyttä, -
olisinko voinut sanoa: "Emme halua olla EU-jäsen.
Että haluamme olla samassa joukossa Lukašenkon ja Milosevicin kanssa."
Se oli mahdotonta. Se voi olla minun syyni, mutta se on totta.
Jos voin sanoa, olen aina vastustanut -
Euroopan rakenteen radikaalia muutosta -
alkuperäisestä integraatiosta -
johonkin mitä kutsuisin yhdentymiseksi.
Vaihdoimme integraation yhdentymiseen.
Menetimme kansallisidentiteetit ja muita sellaisia asioita.
Palaan vielä läntisen yhteiskunnan heikentämiseen -
Kiinan ja Venäjän harjoittamana. Se tuotiin tässä esiin.
Miten Venäjä ja Kiina ovat heikentämässä läntistä yhteiskuntaa?
Vaikutus on marginaalista siihen verrattuna, -
miten me itse heikennämme läntistä yhteiskuntaa.
Instituutissamme julkaistiin hiljattain kirja, jonka nimi on "Lännen itsetuho."
Olen aivan varma, että elämme itsetuhotussa lännessä.
Sille meidän pitäisi tehdä jotain.
Emme pysty vaikuttamaan siihen, -
miten Kiinan kommunistipuolueen kokouksessa äänestetään.
Mutta voimme muuttaa esimerkiksi sitä, mitä opetamme lapsille.
Tehdään jotain Euroopan sisällä.
Siksi korostan lännen itsetuhoa.
Woke-ajattelu voi olla suunta itsetuhoon.
Kenraali Naumann... - Yksi kommentti.
Olen samaa mieltä, että olisi aloitettava kotiovelta -
ja varmistaa, ettei tehdä virheitä.
Mutta ei pidä unohtaa, ja olen samaa mieltä siitä, -
että Ranskan vaaleissa Venäjä tuki voimakkaasti Le Penin leiriä.
Se on jotain, mitä meidän ei pitäisi tehdä.
Pitää kertoa Venäjälle ja Kiinalle: "Tuo ei ole yhteistyön tie."
Silti niin käy yhä uudelleen. Meillä on noin 3 minuuttia ja 40 sekuntia aikaa.
Suositellaan johtajille ja katsojille, -
jotta he voivat viedä viestiä johtajilleen.
Mihin tulisi keskittyä ja mitä kertoa johtajille -
tämänhetkisessä tilanteessa? Kenraali Naumann.
Toistan päänäkökohtani tässä keskustelussa.
Nuoret pitäisi saada vakuuttumaan siitä, -
että olemme löytäneet yhteiselolle ratkaisun, -
joka on vailla vertaansa.
Se on ratkaisu, -
jossa laillisuusperiaate suojelee yksilönvapautta, -
ja sitä on syytä puolustaa.
Me kaikki haluamme turvaa, hyvinvointia ja vapautta.
Muuta en hallinnolta pyydä. Haluan sen jättävän minut rauhaan.
Selvä. Eversti Kemp.
En kommentoi yhtä laajalti.
Kuten alussa sanoin, suurimpia haasteitamme nykyään -
ovat edelleen Kiina, Ukraina, Venäjän ja Ukrainan tilanne ja Iran.
Johtajien velvollisuus on nousta ja taistella näitä uhkia vastaan.
Ja haluan mainita vielä erikseen Iranin. Emme ole keskustelleet siitä.
Iranista on tulossa ydinasevaltio, sillä me mahdollistamme sen.
Se jollain lailla kuvastaa naiiviuttamme ja heikkouttamme, -
jota osoitamme liian usein autokratioille.
Johtajien pitäisi keskittyä Iraniin.
Jatkan edellisestä sanomalla, -
että nyt kuulee usein sanottavan, että Venäjä on eristetty maailmasta.
Minusta se on tyypillinen vinoutunut käsitys lännessä.
Kun katson muuta maailmaa, -
näkee, että Kiina, Intia, Etelä-Afrikka ja Iran -
esimerkiksi YK:n yleiskokouksessa -
ne eivät äänestäneet Venäjän- vastaisen päätöslauselman puolesta.
Vetoomukseni, ei niinkään kansalaisille -
kuin diplomaateillemme, on se, että pitäisi satsata -
tällaisten maiden, Intian, Etelä-Afrikan, mukaan saamiseen, -
jotta voimme sanoa Putinille, että hän on enemmän tai vähemmän yksin.
Voin vahvistaa sen sanomalla, että Armenia ja Azerbaidžan -
eivät menneet neuvottelemaan Washingtoniin vaan Sotšiin.
Presidentti Klaus. - En ole kapinallinen.
Olen toiminut politiikassa 30 vuotta. En pyydä vallankumousta.
On kuitenkin ehdottoman tarpeellista, -
että Euroopan ja maidemme kansalaisten tyytymättömyys -
pitää muuttaa poliittiseksi toiminnaksi.
Meidän pitää siirtyä demokratianjälkeisestä ajasta -
takaisin normaaliin poliittiseen demokratiaan.
Pitää luoda normaaleja puolueita eikä vain hulluja liikkeitä.
Ei kapinaa eikä vallankumousta, -
vaan perustavanlaatuinen järjestelmän muutos.
Poliittinen aktivismi. Ohjelma-aika päättyy tähän.
Kiitos, kenraali Naumann, tohtori Bardaji, eversti Kemp, -
professori Rosenthal ja presidentti Klaus.
Kiitos myös katsojille. Nähdään ohjelmasarjan seuraavassa osassa.
TV7 Israel kutsuu katsomaan ja kuuntelemaan huippuasiantuntijoita, -
joista valtaosa on ollut laatimassa Lähi-itää muovaavia linjauksia.
Katso Jerusalem Studio.
Lisää TV7:n tuotantoja ja toimituksen laatimia artikkeleita -
on kotisivuillamme osoitteessa www.tv7israelnews.com.
Suomennos: Marianne Tenetz