MINNE MENET, EUROOPPA?
Ajat ovat kovat. Eurooppaa piinaa epävarmuus.
Käsistä karkaava energianhinta, hallitsematon inflaatio, -
johtajuusvaje, Ukrainan sota, Venäjän jatkuvat hyökkäykset -
ja kunnioituksen puute johtajia kohtaan, -
mikä herättää kysymyksen, ovatko Euroopan vallanpitäjät -
oikeita henkilöitä tarttumaan tehtäviin.
Toivonpilkahduksiakin kuitenkin on: -
Perhearvojen ja isänmaallisuuden edistäminen -
ja sen näkeminen, ettei ihminen ole vain kuluttaja vailla sielua.
Iltaa! Olen Jonathan Hessen. Tämä on "Minne menet, Eurooppa?"
Kanssani keskustelemassa Euroopan tilanteesta ovat -
kenraali Klaus Naumann, Saksan Bundeswehrin entinen komentaja -
ja Naton sotilaskomitean puheenjohtaja.
Professori Jacek Czaputowicz Varsovan yliopistosta.
Hän toimi Puolan ulkoministerinä vuodet 2018―2020. - Kiitos.
Eversti Richard Kemp, brittijalkaväen entinen komentaja -
ja kabinetin terrorismitiedustelun johtaja -
sekä COBRA-kriisinhallintakomitean tiedusteluvaliokunnan puheenjohtaja.
Ja Peter Östman, kansanedustaja vuodesta 2011, -
kristillisdemokraattien varapuheenjohtaja, -
ulkoasiainvaliokunnan varapuheenjohtaja -
sekä eduskunnan Israel- ja Ukraina- ystävyysryhmien puheenjohtaja.
Aloitetaan aiheesta, joka on ollut kaikkien huulilla -
luultavasti kaikissa eurooppalaiskodeissa, -
ja se on energiakriisi.
Aloitetaan teistä, kenraali. Hinnat ovat katossa.
Hallinnot eivät tunnu keksivän keinoja. Puhutaan siitä kohta lisää.
Tekevätkö Euroopan johtajat riittävästi sen eteen, -
että tilanne saadaan rauhoittumaan?
Mielestäni kyllä. He yrittävät paikata puutteita, -
jotka he itse aiheuttivat.
Aloitan omasta talostani, Saksasta.
Teimme kammottavan virheen tulemalla pitkälti riippuvaisiksi -
Venäjän tuontikaasusta. Se oli sanoinkuvaamaton strateginen virhe.
Mutta tapahtunut, mikä tapahtunut. Pitää vain selvitä.
Tällä hetkellä hyvä uutinen on se, että Saksan kaasuvarastot -
ovat 92―95-prosenttisesti täynnä.
Se ehkä auttaa meitä selviämään pitkälle talveen.
Ja huolimatta ideologisista esteistä -
Saksan Vihreät ovat suostumassa -
kahden jäljellä olevan ydinvoimalan toiminnassa pitämiseen.
Sekin voi auttaa meitä selviämään pahimman yli.
Siitä huolimatta meillä on edelleen energiakriisi.
Sen ratkaisemisessa on vielä työtä.
Puola teki erilaisen päätöksen.
Hallitus päätti vuonna 2015, että aletaan tuoda kaasua muualta.
Juuri tällä viikolla avattiin Itämeren putki.
Tuomme kaasua Norjasta.
Näin emme ole riippuvaisia Venäjän-tuonnista. Se oli hyvä päätös.
Siihen päädyttiin silloin harkinnan jälkeen.
Se on nyt toteutunut. Se on hyvä symboli.
Energiakriisi koskettaa myös Puolaa. Olemme riippuvaisia hiilestä.
ETS-energiakauppajärjestelmän hinnat ovat meille erittäin tärkeitä.
Vaadimmekin ETS-hintojen jäädyttämistä, -
koska sillä voi olla epäsuotuisa vaikutus energiahintoihin -
Puolassa ja Euroopassa.
Täytyy pitää mielessä pitkän ajan tavoitteet eli ympäristö -
ja hiilidioksidipäästöjen vähentäminen.
Nyt tärkeämpiä ovat kuitenkin lyhyen ajan tavoitteet, -
energiakriisin ja hintojen vaikutus Ukrainan sotaan ja yhteiskuntiin.
Vaadimme enemmän joustoa EU:n poliittisiin linjauksiin, -
jotka liittyvät ympäristöön.
Britannia ei ole yhtä riippuvainen -
venäläisestä kaasusta ja öljystä kuin Saksa, -
mutta Britanniakin sahasi omaa oksaansa joitain vuosia sitten, -
kun se ympäristösyistä päätti luopua hiilivoimaloista.
Siksi meitä olisi joka tapauksessa kohdannut energiakriisi -
vaikka sota ei olisi syttynytkään.
Nähdäkseni akuutein ongelma -
ei niinkään ole energian saatavuus, vaan energian hinta.
Hallituksemme teki ihan hiljattain merkittävän päätöksen -
ja asetti energian hinnalle hintakaton.
Se auttaa alentamaan todella monien elinkustannuksia -
mutta maksaa valtiolle paljon.
Valtio joutuu ottamaan lisää velkaa, mikä sekin on ongelmallista.
Ongelma on hyvin tiedossa hallituksilla Britanniassa ja Euroopassa.
Ne tekevät parhaansa ratkaistakseen sen, -
mutta se ei tule olemaan kivutonta, -
etenkään hintojen, ei niinkään saatavuuden, suhteen.
Kysymykseen siitä, ovatko päättäjät tehneet tarpeeksi, -
kun nyt olemme energiakriisin kanssa vastatusten, -
vastaukseni on kyllä ja ei.
Visio on hyvä, mutta strategia ei riittävän hyvä.
Kahden viime vuosikymmenen aikana on tehty useita vakavia virheitä.
Viittaan Saksan hallitukseen, -
joka päätti luopua ydinvoimasta.
Mutta ei vain Saksa. Belgia päätti samoin.
Ruotsissa vastaava päätös tehtiin jo 20 vuotta sitten.
Se oli iso virhe. Nyt meidän pitää miettiä -
ensinnäkin hiilidioksidipäästöjen vähentämistä pitkällä aikavälillä.
Mutta lyhyellä aikavälillä pitää ottaa huomioon maailman tilanne.
Olen aika varma, että jos johtajat olisivat 2―3 vuotta sitten tienneet, -
mitä maailmassa nyt tapahtuu, moni päätös Euroopan tasolla -
olisi ollut erisuuntainen nykytilanteeseen verrattuna.
Kenraali Naumann, kysyisin vaihtoehtoisista energiamuodoista.
Vaihtoehtoiset energiamuodot vaativat merkittäviä investointeja.
Päästöjen vähentäminen ei välttämättä ole niin merkittävää.
Samaan aikaan siihen keskittyminen -
maksaa yksityiselle kuluttajalle erittäin merkittävästi.
Missä ovat lyhyen aikavälin edut, -
kun pitkä aikaväli ei ole kuluttajilla päällimmäisenä mielessä?
Meillä Saksassa ainoa käypä vaihtoehto -
on uusiutuvan energian lisääminen.
Meillä ei yksinkertaisesti ole muuta vaihtoehtoa.
Virhe, jonka teimme, on jossain määrin haudattu perustuslakiimme.
Olemme liittotasavalta.
Se tarkoittaa, että jokainen osavaltio voi päättää, -
voidaanko niiden alueelle rakentaa siirtolinjoja.
Nytkin meillä on Pohjois-Saksassa isoja aurinko- ja tuulivoimapuistoja, -
mutta energian kysyntä on suurinta etelässä.
Siirtolinjoja ei ole osaksi sen takia, -
että poliitikkojen täytyy ajaa sitä linjaa, -
millä he saavat vaalipiiristään eniten ääniä.
He estivät siirtolinjojen rakentamisen, ja nyt ollaan tässä.
Voimalat ovat olemassa mutta siirtolinjat puuttuvat. Se vie vuosia.
Käsillä on siis kriisi, -
mitä ei ratkaista lähikuukausina.
Menee vuosia, ennen kuin se lähtee kunnolla käyntiin.
Sitä selvitetään paraikaa.
Olemme nyt kehittämässä vihreää vetyä -
uutena polttoaine-elementtinä.
Siihenkin menee vuosia, ennen kuin sitä voi alkaa käyttää.
Ja talvi on aivan kulman takana.
Professori, mikä on näkemyksenne Puolan ja Keski-Euroopan vinkkelistä?
Nyt on keskityttävä lyhyen ajan tavoitteisiin, -
joita ovat turvallisuus, Ukraina ja energiavarmuus, eikä ympäristöön.
EU rasittaa jäsenvaltiota järjestelmällä, -
jossa täytyy maksaa mahdollisuudesta tuottaa energiaa hiilivoimaloilla -
ja hiilidioksidipäästöistä.
Mielestäni tämä järjestelmä täytyy purkaa ja muuttaa -
tai pysäyttää joksikin aikaa.
Ympäristöasiat ovat tärkeitä, -
rannikoiden tuulivoimalat ovat tärkeitä tulevaisuuden tavoitteita, -
mutta nyt lähellä meitä Ukrainassa on sota.
Venäjä uhkaa myös joitain muita maita. Pitää keskittyä siihen.
Euroopan unioni ei valitettavasti ota huomioon Puolan ehdotuksia.
Olemme kenties muita riippuvaisempia hiilivoimasta.
Mutta täytyy ottaa huomioon myös olosuhteet.
Keski-Euroopan maat ottavat huomioon -
omat odotuksensa energiahinnoista.
Yhteiskuntamme eittämättä toimivat siinä maksumiehinä.
Eversti Kemp, Keski- ja Itä-Euroopan maat eivät ole suinkaan ainoita, -
joita tämä haaste koskee. Se koskee myös Länsi-Eurooppaa, -
joita EU vaatii osoittamaan johtajuutta, -
koska ne ovat rikkaita maita, ainakin EU:n näkökulmasta.
Kyse ei niinkään ole siitä, mitä se vaatii, vaan toteuttamistavasta -
ja siitä, miten voisi mahdollisesti löytää -
luovia ratkaisuja ja innovaatioita.
Iso-Britannia ei tietysti kuulu enää EU:hun.
Se on kuitenkin sitoutunut päästöttömyyteen.
Toisin esiin sen ajatuksen, että itse asiassa iso osa vaikuttamisesta -
nykyiseen ympäristöpolitiikkaan, päästöttömyyteen ja niin edelleen -
ja iso osa painostuksesta oli Venäjän rahoittamaa.
Se on kiistaton tosiasia. Venäjä todellisuudessa rahoitti merkittävästi -
vihreitä puolueita ja painostusryhmiä Euroopassa.
Se kannattaa pitää mielessä. Vahinko on jo tapahtunut, -
sillä ihmiset uskovat ilmastonmuutokseen, -
jota itse pidän huijauksena. Tiedän, että ilmasto muuttuu, -
mutta ajatus siitä, että ihminen voisi merkittävästi vaikuttaa siihen -
ja sen pitäisi ajaa kaiken muun edelle, -
on peräisin Putinilta ja hänen edeltäjiltään.
Kiintoisaa.
On mielenkiintoista kuunnella teitä.
Vaikka olemme eurooppalaisia... No, Iso-Britannia lähti EU:sta, -
mutta luotamme teidän varaanne edelleen.
Keskustelua energiakriisistä, joka vaikuttaa kaikkiin Euroopan maihin, -
käydään usein niin, -
että asioita tarkastellaan kansallisesta näkökulmasta.
Muistuttaisin, että tämä on koko Euroopan yhteinen ongelma -
sekä pitkällä että lyhyellä aikavälillä.
Olimme liian riippuvaisia Venäjän energiasta ennen sotaa -
ja Venäjän hyökkäystä Ukrainaan.
On tärkeää, että vaikka prosessi on kivulias -
Euroopan yhteisön kaikille jäsenille ja länsimaailmalle, -
mielestäni meidän pitää olla valmiit maksamaan siitä hinnan.
Muuten jakaannumme mielipide-erojen ja eri suuntien mukaan.
Se taas hyödyttää Venäjän federaatiota ja Venäjän hallintoa.
Pitää muistaa, että tarvitaan yhteisrintamaa.
On seistävä Ukrainan rinnalla -
ja osoitettava solidaarisuutta, ja sillä on hintansa.
Ja se pitää myös selittää kansalaisille kaikissa maissa, -
jotta he ymmärtävät, miksi tässä tilanteessa ollaan.
Voimme olla samaa mieltä ja tunnustaa, -
että me poliitikot olemme tehneet virheitä.
Nyt meillä on yhteinen vastuu selvittää ongelma yhdessä -
ja löytää lyhyen ja pitkän ajan ratkaisu.
Tämä on hyvä tilaisuus antaa ehdotuksia päättäjille kotikatsomoissa.
Kenraali, miten te lähtisitte ratkaisemaan tätä ongelmaa?
Tietysti infrastruktuurin rakentaminen pohjoisesta etelään, idästä länteen, -
sähkönsiirrolle, vedelle ja muulle on tärkeää. Mitä tekisitte toisin?
Suomalainen kollegamme toi äsken esiin tärkeän näkökohdan.
Asiaa pitää tarkastella koko Euroopan näkökulmasta.
Ongelma ei ole saksalaisten, puolalaisten tai suomalaisten.
Se on eurooppalainen ongelma. Ja se ei liity yksinomaan energiaan, -
vaan moniin muihinkin asioihin.
Olemme riippuvaisia venäläisestä energiasta.
Raaka-aineiden ja teknologian saralla olemme riippuvaisia Kiinasta, -
mikä voi olla vielä vaarallisempaa kuin riippuvuus Venäjästä.
Meidän pitää käsitellä asiaa kokonaisuutena.
Se tarkoittaa, että täytyy tarkastella -
tulevaisuuden turvallisuus-, talous- ja finanssipolitiikkaa kokonaisvaltaisesti.
Sitä pitää yrittää ratkaista kokonaisuutena.
Jos tarkastelen tätä tehtävää, -
minusta näyttää, että EU:n suuressa arvossa pitämä suunnitelma, -
strateginen kompassi, tai Naton strateginen konsepti -
jäävät kauas siitä, mitä välttämättä tarvitaan.
Professori, mikä on näkemyksenne?
Mitä ehdottaisitte kollegoillenne Puolassa ja Euroopassa?
Tästä keskustelusta kuuluu vahvana eurooppalainen ääni.
Mutta muistutan, että Puola on kuulunut EU:hun 18 vuotta.
Puola on ollut oikeassa.
Me varoitimme Nord Stream 1:stä ja 2:sta -
sekä Venäjän aggressiivisuudesta.
Kysymys kuuluu, miksi EU torjui tämän oikean linjauksen?
Mitä tehdä tulevaisuudessa sille, että hyvät suositukset hylätään -
sen takia, että ehdottajana on Keski- Euroopan maa, tai muista syistä?
Pelissä voi olla EU:ssa hallitsevassa asemassa olevan valtion intressejä.
EU:n toiminta tulisi miettiä uusiksi, koska Puola ei koe tehneensä virhettä.
Hajautimme resurssejamme. Me varoitimme. Muuta emme voineet.
Nyt esimerkiksi liittokansleri Scholz on ehdottanut, -
että EU:n päätöksentekotapaa tulisi muuttaa -
ja lopettaa yksimielisyys- ja veto-järjestelmä.
Ongelma ei ollut päätöksentekotapa vaan itse päätökset.
Päätöksentekotavassa ei ollut vikaa.
Ongelma oli se, että päätökset olivat vääriä, -
ei se, miten päätökset tehtiin. Sama ongelma odottaa tulevaisuudessakin.
Miten varmistaa mahdollisuus, -
että näitä ääniä myös kuunnellaan Euroopan unionissa?
Mennäänpä hieman eteenpäin, -
ja toki voitte ehdottaa britti- hallitukselle, mitä tekisitte toisin.
Samaten haluan kuulla Peter Östmanin näkemyksen.
Mutta miten kestäviä ovat päätökset -
ja erilaiset toimintaohjeet, joita esitetään, -
jos mietitään strategista valtakamppailua Euroopan kannalta?
Mehän olemme mukana kilpailussa välillisesti mutta merkittävästi -
kolmenkeskisesti tai Kiinan ja Yhdysvaltain takana, -
ja myös Venäjällä on merkittävä rooli, -
merkittävämpi kuin ennen hyökkäystään Ukrainaan.
Tuskinpa brittihallitus kuuntelisi, mitä minulla on sanottavana.
Vannomatta paras. - Me kuuntelemme.
Mielestäni osuitte asian ytimeen -
kysymyksessä kenraali Naumannille johtajuudesta.
Johtajuus on jotain, mikä länsimaissa, USA:ssa ja Länsi-Euroopassa -
kenties Itä- ja Keski-Eurooppaa enemmän on kovasti puuttunut.
Yksi perustavanlaatuisista johtajuuden ongelmista, -
joka on johtanut kenraalin mainitsemaan Saksan riippuvuuteen -
venäläisestä kaasusta. Ja olemme kaikki riippuvaisia -
noin 90-prosenttisesti Kiinasta harvinaisten maametallien suhteen, -
joita kaikessa teknologiassa tarvitaan, myös vihreässä teknologiassa.
Joku täysin ulkopuolinen voisi kysyä, -
miten poliitikot tekevät näitä päätöksiä.
Onko se naiiviutta? Minusta se on jotain enemmän.
Se on maailmansotien jälkeisen ajan pakkomielle, -
jossa eurooppalaiset uskovat, että kaikki ovat järkeviä ja loogisia -
ja että kaikki ajattelevat kuin me. Katsoo vain Iraniin liittyviä asenteita.
Euroopan maat ja USA ryntäävät solmimaan ydinsopimusta, -
joka tasoittaa Iranille tien ydinaseeseen.
Ei ymmärretä, että Iranin johtajat eivät toimi järkiperusteisesti.
Minusta johtajuus on epäonnistunut perustavanlaatuisesti -
lännessä maailmansotien jälkeen.
On luultu, että kaikki ajattelevat kuin me ja kaikki ovat kilttejä toisilleen.
Voinko lisätä yhden ajatuksen.
Ei sovi ikinä unohtaa, -
että johtajuus toi kylmän sodan päätökseensä.
Totta.
Lisäisin sen, että mitä meidän tulisi oppia tästä.
Meidän pitäisi kuunnella toisiamme paremmin.
Miksemme kuunnelleet Puolan varoituksia?
Miksei Eurooppa kuunnellut Isoa-Britanniaa, -
ennen kuin päätitte erota EU:sta?
Olisin enemmän kuin iloinen, jos Iso-Britannia olisi yhä EU:n täysjäsen.
Mielestäni se voisi olla edelleen, jos Euroopan muut johtajat -
olisivat kuunnelleet brittien huolia ja suostuneet kompromisseihin.
Olisimme edelleen yhdessä.
Britannia olisi varmasti yhä EU:ssa, jos olisi tehty kompromisseja.
Voinko lisätä huomion hiljaisena tarkkailijana -
monissa huippukokouksissa Naton sotilaskomitean puheenjohtajana?
Johtavien poliitikkojen yksi yleinen virhe on -
liika kohteliaisuus toinen toistaan kohti.
He eivät sano asioita selvästi ja suoraan.
Sanoin usein amerikkalaisille puheenjohtajana: -
"Riisukaa hanskanne. Sanokaa suoraan, kuinka asiat ovat."
He eivät totelleet vaan yrittivät olla mukavia.
Ja sitten tuli Trump, ja häntä vastustettiin.
Hänellä ei ollut käytöstapoja. Se on eri juttu.
Kysymys teille, kenraali Naumann, -
ja palataan strategiseen valtakilpailuun myöhemmin.
Stoltenberg kommentoi Ukrainan sotaa -
Reutersin haastattelussa hiljattain. Hän puhui kriisinkestävyydestä.
Siihen liittyy tietenkin yhtenäisyys -
ja yhteenkuuluvuuden vahvistaminen Euroopassa ja muualla.
Hän toi esiin myös sen, että käsillä on todellisuus, -
jossa iskee väsymys -
ja Euroopan taloustilanne ei ole kohenemassa.
Se tulee tavalla tai toisella vaikuttamaan.
Tällä hetkellä ukrainalaiset etenevät taistelukentällä -
venäläisiä vastaan kaikkia todennäköisyyksiä vastaan, -
jos mietitään vaikka keskustelujamme Minne menet, Eurooppa -sarjassa -
kymmenen jaksoa sitten. He ovat muuttumassa -
itäisestä suorituskyvyltään heikosta armeijasta -
jäsentyneeksi länsimaalaiseksi armeijaksi, -
jolla on selvät tavoitteet ja joka pystyy haastamaan -
Venäjän karhua, joka tosin on dieetillä.
Mielestäni ukrainalaiset ansaitsevat kaiken kunnian -
tähänastisista saavutuksistaan. Ne ovat hyvin huomattavia.
He ovat olleet hyvin urheita ja kestäviä.
He ovat käyttäneet tehtävätyyppistä johtamista, saksaksi Auftragstaktik, -
tavoitetyyppisen johtamisen sijaan.
Mutta ei pidä unohtaa, että konflikti ei ole päättymässä vielä pitkään aikaan.
Vielä ei ole nähty strategista käännekohtaa, -
toisin kuin lehdissä kirjoitellaan. He ovat edenneet Harkovan alueella, -
mutta se ei ole sodan loppu. Ei pidä unohtaa, mitä Putinilla on mielessä.
Hän kertoi visionsa joulukuussa 2021.
Hän tahtoo perustaa Jalta 2:n eli jakaa taas Euroopan.
Hän ei luovu tavoitteestaan -
vaikka tulisi taktisia tappioita.
Meidän työkalumme on pysyä yhdessä.
Meidän täytyy pysyä yhtenä rintamana, maksoi mitä maksoi.
Ellemme pysy, näemme loputonta sotaa Euroopassa ja muuallakin.
Tämä tulisi ymmärtää kaikkien niiden, -
jotka sanovat nyt, että meidän tarvitsee neuvotella. Ei tarvitse.
Siitä päättävät yksin ukrainalaiset. Kaikkien täytyy tietää, -
että jos suostumme Venäjän aluevaatimuksiin, -
avaamme oven maailmalle, jossa vallitsee viidakon laki.
Se on syytä pitää mielessä.
Olen täysin samaa mieltä.
Meidän täytyy pitää kiinni arvoistamme ja puolustaa heikompaa osapuolta.
Pitää puolustaa ja vahvistaa kansainvälistä lakia.
Venäjän ei saa antaa tehdä alueliitoksia.
Sota osoittaa, että kansan taistelutahto on hyvin tärkeä asia.
Oman alueen puolustamistahto on vahvempi kuin tahto vallata alueita.
Voimme lukea mielipiteitä -
myös venäläisjoukkojen huonosta suorituskyvystä ja taistelutahdosta.
Lisäisin yhden asian.
Ukraina ei selviä eikä voita sotaa ilman muiden maiden apua.
Meidän, lännen demokratioiden tulee seistä yhtenä rintamana -
Ukrainan tukena. Olemassa on kuitenkin maita, -
jotka kykenisivät tukemaan Ukrainaa sotilaallisesti -
enemmän kuin ne nyt tukevat.
Ongelmana on, miten näitä maita voisi painostaa -
tekemään päätöksiä aseavun lisäämisestä, -
sillä se on nyt ratkaisevaa.
Tällä hetkellä USA, Iso-Britannia, maat kuten Puola itäreunalla, -
ovat johtavia maita Ukrainan sotilaallisessa tukemisessa.
Muidenkin Euroopan maiden pitäisi tulla mukaan.
Harkovan tapahtumat olivat minusta jossain määrin käännekohta.
Ei välttämättä strateginen käännekohta, -
mutta minusta ne olivat tärkeitä tapahtumia.
Olen samaa mieltä siitä, -
että Ukrainan asevoimat on suoriutunut äärimmäisen hyvin, -
joskin vankalla lännen tuella muun muassa tiedustelun saralla, -
joka on ollut ratkaisevaa. Mutta minusta käännekohta tuli.
Olin hyvin huolissani ennen Harkovan tapahtumia siitä, -
että länsimaissa ja erityisesti Länsi-Euroopassa -
menetetään kannatus Ukrainalle, -
sillä ihmiset siellä kärsivät taloudellisesti pahasti.
He tietävät, että valtiot antavat paljon tukea Ukrainalle, -
ja Venäjä-pakotteet iskevät heidän talouteensa, -
mutta he eivät näe tuloksia, ainoastaan näännytyssotaa.
Minusta voitto Harkovassa, siinä määrin kuin se nyt oli voitto, -
saattoi muuttaa sen ja saada ihmiset ajattelemaan, että Ukraina etenee -
heidän tukensa saattelemana.
Minusta on tärkeää, että sanoma leviää.
Kaasun ja polttoaineen hinta on ihmisille iso huolenaihe, -
mutta ainakin he näkevät jonkinlaista palkintoa kärsimyksestään.
Johditte tiedustelua COBRAssa, joka on ollut tärkeä organisaatio -
Ukrainan sodassa.
Se on antanut Ukrainalle ratkaisevia tiedustelutietoja.
Jos voin lisätä yhden näkökannan, kuinka hyvin ukrainalaiset pystyvät -
muuttamaan taktiset voitot strategiseksi menestykseksi?
Ei sovi unohtaa, että venäläiset siirsivät -
valtavasti joukkoja alueelta, jolle Ukraina sitten hyökkäsi.
Venäläiset taisivat odottaa voimakasta hyökkäystä etelässä Hersonissa.
He vetivät joukkojaan, mikä myötävaikutti Ukrainan menestykseen.
Nyt Venäjällä on vahvat asemat etelässä Donbasissa.
Putin pyrkii vielä vahvistamaan niitä.
Niiden lyöminen vaatii enemmän sotilaallista voimaa kuin Harkovassa.
Se tarkoittaa panssarivaunuja ja tavanomaisia ammuksia.
On pitkälti lännen vastuulla, -
kuten... anteeksi. - Jacek.
...kuten Jacek sanoi, -
auttaa Ukrainaa nykyistä enemmän. Se on hyvin tärkeää.
Kysymys kenraali Naumannille -
Venäjän liikekannallepanosta.
Kolme aaltoa, jokainen aalto vahvuudeltaan noin 303 000.
Lisääkö se painetta ukrainalaisten niskaan -
vai löytyykö siihen vastausta?
Ensinnäkin vastaukseni siihen on se, -
että Putin likaa omaa pesäänsä.
Maasta on poistumassa 200 000 nuorta venäläistä.
Se vahvistaa aivovuotoa, -
joka vaivaa Venäjää jo vanhastaan.
Se ei ole millään muotoa onnistuminen.
Hän voi saada koottua 300 000 ihmistä, -
mutta heidät pitää vielä integroida taistelujoukkoihin.
Heidät pitää kouluttaa ja integroida täysimääräisesti taisteluyksiköihin.
Siihen menee pari viikkoa. Ellei näin tehdä, heistä tulee tykinruokaa.
Nähtäväksi jää, mitä heille tapahtuu.
Se tarkoittaa meille sitä, ja olen samaa mieltä Richardin kanssa, -
että meidän pitää tukea Ukrainaa niin paljon kuin voimme -
toimittamalla niin paljon aseita ja ammuksia kuin pystymme, -
sillä tietääkseni Ukrainalla ei enää ole toimivia ammustehtaita.
Se koskee kaikkia Euroopan maita, -
mukaan lukien tietysti Saksaa, -
joka on ainakin joissain aseluokissa mielestäni liian vastahakoinen.
Herra Östman, edellisiin näkökohtiin lisäten -
Suomi oli yksi niistä maista, joihin venäläisiä tuli eniten.
Reagoitiinko nuorten venäläismiesten tuloon mielestänne oikealla tavalla?
Tästä on viime viikkoina keskusteltu hyvin paljon.
Suomen hallitus päätti eilen asettaa rajoituksia -
nimenomaan turistien maahantuloon.
Täytyy pitää mielessä, että monilla venäläisillä on Schengen-viisumi.
He kulkevat sen maan kautta, johon he pääsevät.
He tulevat Suomeen ja jatkavat täältä muihin maihin.
Se on juridisesta näkökulmasta hyvin monimutkainen asia.
Jos Suomi alkaisi rajoittaa Schengen-viisumilla matkustavia, -
olisiko se kansainvälisten lakien mukaista?
Suomen hallitus teki kuitenkin eilen päätöksen, -
joten tulevaisuudessa vain ne, joilla on Suomessa sukulaisia, -
kiinteistöjä tai asuntoja taikka joilla on jokin humanitaarinen syy, -
voivat tulla maahan.
Palaan vielä siihen tärkeään viestiin, -
jonka kenraali Naumann toi esiin.
Meidän pitää muistaa, että ukrainalaiset taistelevat -
oman vapautensa ja demokratiansa puolesta -
mutta myös meidän demokratiamme ja vapautemme puolesta.
Siksi syyttelyn sijaan...
Tiedän, että eri maiden välillä on eroja -
Ukrainan aseviennin ja muun suhteen.
Syyttelyn sijaan meidän pitäisi tukea toinen toistamme -
ja rohkaista toinen toisiamme lähtemään mukaan -
tukemaan Ukrainaa enemmän, sillä se on kaikkien etu.
Lukisin sitaatin eversti Kempiltä -
artikkelista, joka julkaistiin hiljattain.
Sanotte siinä: -
"Putin kiristää ruuvia, kun lämpötilat laskevat.
Hänestä se käy järkeen strategisesti.
Mitä enemmän energian hinnannousu kurittaa yrityksiä ja kuluttajia, -
sen herkemmin päättäjät helpottavat pakotteita ja vetävät tuen Ukrainalta."
Kysyn teiltä, professori Czaputowicz. Talvi on aivan nurkan takana.
Inflaatio laukkaa hurjasti.
Se on hätkähdyttävää moneltakin kantilta.
Sitä on melkeinpä kaikissa Euroopan maissa.
Onko yhteiskunnissa kapasiteettia kestää tuleva talvi -
samalla tavalla kuin viime kesänä?
Ainakin Puolassa on.
Me tuemme ukrainalaisia. Tiedämme, että sillä on hintansa, -
ja yhteiskunta on valmis maksamaan sen.
Siinä ei ole ongelmaa.
Energian kallistuminen kurittaa yhteiskunnan elämää -
meidän alueellamme.
En ole varma mielipiteestä Länsi-Euroopassa, -
mutta olen melko toiveikas, -
sillä eurooppalaisia motivoivat arvot, -
eivätkä vain intressit, talousintressit ja hinnat.
Euroopan unionilla on tietyt perusarvot.
Välillä täytyy kärsiä tai maksaa hintaa, -
jotta pystytään toimimaan omien arvojen mukaisesti, -
tässä tapauksessa tukemaan Ukrainaa.
Myös kansalaiset esimerkiksi Saksassa painostavat poliitikkoja -
tukemaan Ukrainaa, vaikka se tietää korkeampia energianhintoja.
Totta kai voi lukea myös toisenlaisia mielipiteitä.
Belgiassa ja muualla ollaan väsyneitä ja halutaan takaisin siihen, mitä oli.
Haluttaisiin solmia rauha Putinin kanssa, -
mutta se olisi tuhoisaa turvallisuuden, -
Euroopan tulevaisuuden ja arvojemme kannalta.
Otetaan huomioon, -
että Alankomaissa energia on kallistunut 9―11-kertaisesti.
Samoin Saksassa. Täällä Suomessa 5-kertaisesti.
Kenraali Naumann, mikä on näkemyksenne. Kestääkö Saksa?
Yhteiskunnassa on tietty kahtiajako.
Niin on, ja se vain kasvaa. Ei epäilystäkään.
Uskon vakaasti, että Saksan hallitus pysyy kurssissa.
He tietävät, että se tarkoittaa uhrauksia.
Mutta sen perusteella, mitä näen...
En tiedä, mitä hallituksen sisällä keskustellaan.
Mutta ainakin minun nähdäkseni -
tarkkaavaisena ulkopuolisena havainnoijana -
he pysyvät päättäväisesti kurssissa.
Sanon tämän myös oletettavasti tämän ryhmän ainoana, -
joka on nähnyt ja muistaa hyvin, mitä on elää ankaran talven keskellä -
pommitetussa kaupungissa. Tiedän, mitä se tarkoittaa.
Me selviydyimme, ja niin selviytyvät tulevat sukupolvetkin.
Minusta kaikkien pitäisi muistaa, mitä Viron nuori pääministeri sanoi.
"Energian hinta voi nousta, -
mutta vapaus on yksinkertaisesti korvaamatonta."
Tosin silloin muuttoliike ei ollut yhtä merkittävää kuin nyt -
tai ei ainakaan yhtä helppoa kuin nyt globaalissa maailmassa.
Siitäkin käydään keskustelua.
Pakolaiset ovat meitä tottuneempia ankariin olosuhteisiin. - Totta.
Pystyn ymmärtämään, miksi tulee olemaan paljon tyytymättömyyttä -
Länsi-Euroopassa lähikuukausina.
Sitä tulee, ja ymmärrän, miksi.
Me tämän pöydän ympärillä olemme erilaisia.
Emme ajattele kuin keskivertoihminen. Me tarkastelemme kokonaiskuvaa.
Meillä on laaja kokemus. Valtaosa ei ajattele niin.
Valtaosaa kiinnostaa, paljonko auton tankkaaminen maksaa, -
tuleeko vilu ja riittääkö ruoka.
Vaikka poliittiset johtajat ajattelevat luultavasti samoin kuin me -
heihin kohdistuu valtavia paineita. Eletään sosiaalisen median aikakautta.
Ihmiset eivät pidä mielipiteitä omana tietonaan.
He voivat levittää tyytymättömyyttä. Euroopassa tulee olemaan ongelmia -
lähitulevaisuudessa, ja siinä taas kysytään johtajuutta.
On yksi asia poliitikkojen pysyä kovana.
Kokonaan toinen asia on säilyttää kansan tuki.
Kommentti teiltä, herra Östman.
Lisäksi inflaatio EU:ssa on 10,1 % -
elokuussa 2022. Heinäkuussa 2022 se oli 9,8 %.
Euroalueella inflaatio oli 9,1 %.
Ranskan tilanne oli aika hyvä verrattuna muihin.
Kaikki on suhteellista nykyään. 5,9 %.
Suomessa 7,6 %.
Saksassa 7,9 % ja edelleen Italiassa 8,4 %, Ruotsissa 9,8 %.
Britanniassa 9,9 %, Alankomaissa 10,1 %, Espanjassa 10,5 %.
Puolassa 16,1 %. Palataan siihen hetken kuluttua.
Miten inflaation voi pysäyttää? Missä on keskuspankki, -
kun sitä tarvitaan pysäyttämään tämä ja estämään syöksykierre?
Hyvä kysymys. Euroopan linjan osalta tahtoisin viitata -
parlamenttiryhmääni, Euroopan kansanpuolueeseen.
Puolueohjelmaamme on kirjattu, -
että kannatamme sosiaalista markkinataloutta.
Nyt näyttää siltä, että elämme pelkästään markkinataloudessa.
Tarvitsemme selvempää säätelyä EU-tasolla tilanteissa, -
joissa yhteiskuntaamme vastaan hyökätään.
Meidän pitää tukea yhteiskuntaamme ja kansalaisia, -
jotta he selviytyvät kriisistä.
Se on valtion ja EU:n rooli.
Ja hyvä kysymys Euroopan keskuspankin roolista.
Miksi se nostaa korkoja nyt? Se olisi pitänyt tehdä viisi vuotta sitten.
Nyt ei ole oikea hetki lisätä ihmisten taakkaa.
Puola ei kuulu euroalueeseen. Meillä on oma finanssipolitiikka.
Inflaatio on tosiaan korkeaa. Hallitusta kritisoidaan sen takia.
Se johtuu kustannusnoususta.
Meidän täytyy rahoittaa ukrainalaispakolaisten oleskelu -
sekä tukea kotitalouksia -
ja kompensoida energianhinnan kasvua.
Vaikka Länsi-Euroopasta tuli merkittävä summa rahaa -
kahden miljoonan pakolaisen ylläpitoa varten, mm. Saksasta.
Saimme käyttöömme jotain rahoitusta, -
mutta pääasiallinen jälleenrakennus- rahasto on yhä ulottumattomissamme.
Odotamme yhä rahoitusta, joka on riippuvainen -
oikeusjärjestelmämme muutoksesta.
EU:ssa käydään keskustelua. Kaikkea rahoitusta ei ole vielä vapautettu.
Olemme kritisoineet sitä, mutta se ratkeaa pian. Uskon näin.
Mainitsin myös sen, että olemme riippuvaisia hiilivoimasta.
Meidän pitää maksaa -
ETS-järjestelmän mukaista keinotekoista maksua.
Olemme ehdottaneet sen muuttamista tai keskeyttämistä, -
mutta siihen ei ole toistaiseksi suostuttu.
EU:ssa on myös maita, joissa on korkeampi inflaatio kuin Puolassa, -
esimerkiksi Baltian maat, 20 %. Olemme marginaalissa.
Viron tilanne taitaa olla pahin. Kenraali, mitä mieltä olette -
tämänhetkisestä taloustilanteesta, esimerkiksi inflaatiosta?
Olen samaa mieltä suomalaisen kollegamme kanssa.
Yksi monista viime aikojen epäonnistumisista -
on Euroopan keskuspankin toiminta. Se toimi ihan liian myöhään.
Ja nyt se toimii hetkellä, -
jolloin se osuu kaikkien lompakoihin.
Ei siis ole yllättävää, -
että luottamus eurooppalaisiin instituutioihin on koetuksella.
Sekin on tilanne, josta Putin on mielissään.
Meidän ei pitäisi antaa hänelle sitä tyydytystä.
Nyt olen varma, että Puola teki hyvän päätöksen, -
kun se ei liittynyt euroalueeseen. Kaikki kritisoivat euroa.
Aivan. Kaikesta tästä synkeästä keskustelusta huolimatta -
on myös toivonsäteitä. Sellaisena niitä ainakin tahtoisin pitää.
Euroopassa puhaltaa uusia tuulia, etenkin poliittisessa mielessä.
Nähtäväksi jää, miten ne onnistuvat.
Eversti Kemp, Britanniassa on uusi pääministeri.
Hänellä on nyt kaksi vuotta aikaa virassaan.
Toivottavasti hän onnistuu paremmin kuin edeltäjänsä Boris Johnson.
Miten näette tilanteen kaikkia niitä haasteita vasten, joita kohtaamme?
Liz Trussilla on kokemusta ulkopolitiikasta -
ja strategisesta valtakilpailusta.
Hän on ollut pääministerinä nyt kaksi tai kolme viikkoa, -
ja hänen vertaan janotaan jo.
Budjetti, jonka hänen valtiovarainministerinsä esitteli -
noin viikko sitten, -
aiheutti punnan heikkenemistä ja varoituksen IMF:ltä.
Ne, jotka eivät asu Englannissa, eivät välttämättä tiedä, -
että Truss on vaikeuksissa ja ihmiset vaativat valtiovarainministerin eroa.
Täytyy sanoa, ja en ole talouden tai finanssialan asiantuntija, -
että olisipa hän ja hallitus tehnyt mitä tahansa -
tämänhetkisen taloustilanteen selvittämiseksi, -
ongelmia olisi tullut joka tapauksessa.
Lyhyessä ajassa, jonka hän on palvellut pääministerinä, -
hän on osoittanut olevansa valmis tekemään jotakin -
ja tekemään jotakin epäsuosittua, -
joka voi tuoda vaalitappion 2 vuoden päästä.
Mutta hän oli valmis tekemään jotakin, mitä piti oikeana. Se on puuttunut -
Britanniassa viime vuodet. Ei ole ollut johtajaa, joka on valmis toimimaan.
Voin olla väärässä, mutta uskon, -
että hän onnistuu pääministerinä, -
koska minusta hänellä on hyvät johtajanominaisuudet.
Hän on konservatiivisempi kuin edeltäjänsä, -
joka oli uuskonservatiivi. Herra Östman, -
länsinaapurillanne Ruotsilla on uudet johtajat.
Se on suuri muutos.
Kukaan ei odottanut, että siirtymä konservatiiviseen oikeistoon -
tulee maasta, joka on totuttu yhdistämään liberaaliin vasemmistoon.
Mikä vaikutus sillä on Suomeen ja muihin Pohjoismaihin?
Nehän seuraavat aika tarkasti, -
mitä isoveli Ruotsi tekee.
Sillä tuskin on isoa vaikutusta Suomeen.
Suomessa hallituspohja muuttuu vaalikaudesta toiseen.
Hallituksessa on usein vasemmisto- ja oikeistopuolueita.
Ruotsissa on ollut vuosikymmeniä tämä järjestelmä, -
jossa ennen vaaleja muodostetaan koalitioita -
keskusta- ja oikeistopuolueiden sekä vasemmiston kesken.
Ruotsalaiset ovat tottuneet siihen, -
että pääministeri on sosiaalidemokraatti.
Nyt sinne tulee pääministeri Maltillisesta kokoomuksesta, -
ruotsiksi Moderaterna.
Muutos tekee Ruotsille hyvää.
EPP:n jäsenenä olen iloinen, -
että myös kristillisdemokraatit ovat hallituskokoonpanossa.
Toki hallitusta ei ole vielä muodostettu, -
mutta uskon sen syntyvän.
Se ei muuta asioita Suomessa.
Meillä on vaalit keväällä. Kaikki on auki.
Vielä ei voi sanoa, mikä puolue voittaa.
Se ratkaistaan tulevana talvena.
Kenraali, haluaisin kuulla näkemyksenne Ruotsista -
ja myös Italiasta. Senkään ei odotettu siirtyvän niin oikealle.
Onko siinä elementtiä...
Aiemmin se oli uuskonservatiivinen.
Se pystyi ylittämään esteet keskustan suuntaan.
Nyt etualalle ovat astumassa varsinaiset konservatiivit, -
ja he vaativat muutosta.
Minä katselin -
Italian vaalituloksia, ja ensireaktioni oli se, -
että en ole täysin tyytyväinen siihen, miten italialaiset äänestivät, -
ainakin mitä tulee puolueohjelmiin -
tässä oikeiston ja oikealle kallellaan olevien puolueiden koalitiossa, -
joka Italiaan on syntymässä.
Mutta toisaalta tuleva pääministeri on lausunut, -
että hän on sitoutunut EU:hun ja Natoon -
ja että hän aikoo pysyä kurssissa Ukrainan suhteen.
Niinpä puolueohjelmista huolimatta olemassa on järkevyyttä, -
mikä johtaa Euroopan poliitikkoja loppupäätelmään, josta jo puhuimme: -
Nyt tarvitaan yhteisrintamaa.
Nyt ei ole aika ajaa kapeakatseisia kansallismielisiä näkemyksiä.
Meidän täytyy pitää yhtä. Muuten me kaikki epäonnistumme.
Meistä jokainen on tuonut esiin -
jonkin epäkohdan Euroopan unionista.
Mutta me kaikki voimme kenties olla yhtä mieltä siitä, -
että täytyy olla iloinen siitä, että meillä on EU.
Vain yhdessä meillä on painoarvoa.
Jos ajamme vain kansallista agendaa, -
me olemme yhtä tyhjän kanssa.
Ja kun tämä on sanottu, en usko, että yksikään konservatiivipuolue -
vastustaa tosissaan niinkään ajatusta Euroopan unionista -
kuin tapaa, jolla EU toimii -
ja jolla se ottaa mukaan...
Voi sanoa, että jos EU, ja tämä sanottiin joskus aiemminkin, -
jos EU hakisi EU-jäsenyyttä, -
sitä ei nykystandardien mukaan hyväksyttäisi jäseneksi.
Olemassa on siis ristiriitaisuuksia -
sen omassa strategioidensa toteuttamisessa.
Toki se on demokraattinen instanssi.
Siksi kansallisvaltioiden vastuulla -
on muodostaa koalitioita Euroopan parlamentissa -
ja ohjata sitä tiettyyn suuntaan.
Miten näette sen toteutuvan? Olette useaan otteeseen sanonut, -
että Puolaa ei kuunnella. Mitä Puola tekee väärin, että sitä ei kuunnella?
Kun puhutaan vaaleista, -
Italian vaalit ovat jotain, -
jota Puolan nykyinen Laki ja oikeus -puolueen johtama hallitus arvostaa, -
koska Meloni edustaa konservatiivisia, kristillisiä arvoja.
Meidän täytyy hyväksyä erilaisuudet ja moniarvoisuus Euroopan unionissa.
Hänen kantansa Euroopan unionista on samanlainen, -
eli että sen tulisi olla ennemmin -
kansallisvaltioiden ja kansallisten hallitusten yhteisö -
kuin jonkinlainen liittovaltio.
Mainitsin jo päätöksenteon uudistamiseen tähtäävän ehdotuksen.
Se olisi iso askel kohti Euroopan liittovaltion luomista.
Ei. Meidän pitää olla säädyllisiä. Pitää hyväksyä erilaiset näkemykset.
Täytyy tunnustaa identiteettierot.
Sillä tavalla Italia ja Ruotsi vahvistavat senkaltaista ajatusta.
Pelissä siis ei ole EU:n tai Naton olemassaolo -
eikä myöskään suhtautuminen Venäjään ja Ukrainaan, -
vaan se, miten Euroopan unioni toimii tulevaisuudessa.
Puolan hallituspuolue on yhtä mieltä -
Melonin EU-näkemyksen kanssa.
Kenraali Naumann, yhdellä virkkeellä.
Otitte alussa esiin kansleri Scholzin ehdotuksen, -
joka koskee yksimielisyysvaatimusta.
Jos asiaa tarkastelee kriisinhallinnan näkökulmasta, -
hänen ehdotuksensa on osittain perusteltu.
Kriisinhallinnassa vaaditaan usein nopeita päätöksiä.
Jos odottaa 30 ihmisen päätöstä, -
ei ehdi toimia oikea-aikaisesti. Täytyy löytää tapa, -
joka ottaa huomioon valtioiden kansallisen suvereeniuden -
ja samaan aikaan suo EU:lle tai Natolle mahdollisuuden -
toimia oikea-aikaisesti, päättäväisesti ja määrätietoisesti.
Lyhyesti. Tiedän, että aika on vähissä.
Minusta se tosiasia, -
että yksi EU:n vaaleilla valitsemattomista puheenjohtajista -
uhkaa saman tien rangaista Giorgia Melonia linjauksista, -
joita hänen arvellaan ehkä lähteä ajamaan, -
siis vaaleilla valittua Melonia, kertoo kaiken.
Toivon, että Meloni pitää pintansa ja tekee, mitä hän on luvannut.
Hän tukee Natoa ja suhtautuu EU:hun kriittisesti, ihan oikeutetusti.
En tuomitse Melonia ennen kuin olen nähnyt, -
millaisia linjauksia hän tekee. Olen kuunnellut hänen puheitaan.
Ja keskustaoikeistolaisena kannatan samoja arvoja, -
esimerkiksi kristillisiä arvoja ja perhekäsitystä.
Minua häiritsee se, että kun tiedämme Euroopan ja maailman polarisaation, -
ei pitäisi antaa kenellekään äärioikeistolaisen leimaa -
saman tien kun hän puhuu kristillisistä arvoista, -
sillä EU on rakennettu kristillisten arvojen varaan.
Aivan, ja siitä tulisi ehdottomasti keskustella seuraavassa jaksossa -
ja esittää yksinkertaisen kysymyksen: -
Miksi fasismin sekä kristillisten arvojen, perhearvojen -
ja muun sellaisen välille vedetään yhtäläisyysmerkki -
ja mistä se on peräisin?
Meidän on päätettävä tähän. Kiitos, kenraali Naumann, -
professori Czaputowicz, eversti Kemp ja herra Östman mukanaolosta.
Kiitos myös teille! Hyvää iltaa ja ensi kertaan.
Lisää TV7:n tuotantoja ja toimituksen laatimia artikkeleita -
on kotisivuillamme osoitteessa www.tv7israelnews.com.
Suomennos: Marianne Tenetz