EUROOPA STUUDIO
Ajad on rasked. Euroopat vaevab ebakindlus,
energiahinnad tõusevad kiiresti, inflatsioon on kontrolli alt väljunud
ja puuduvad selged direktiivid. Jõhker sõda Ukrainas,
kus Venemaa pikaleveninud agressiooni lõppu pole näha,
ja respekti defitsiit juhtkonna vastu, tekitab küsimusi, kas need,
kes Euroopa pealinnades võimuohjad haaravad,
on tõesti õiged isikud eelolevaid ülesandeid täitma.
Ometi näib, et on tekkimas veidi lootuskiiri,
sihiga edendada pereväärtusi,
armastust riigi vastu ja otsust,
et inimene pole pelgalt tarbija, kel puudub hing.
Tere õhtust! Olen Jonathan Hessen ja eetris on TV7 Euroopa Stuudio.
Euroopa värskeimaid väljakutseid ja võimalusi on minuga analüüsimas
kindral Klaus Naumann, endine Bundeswehri peastaabiülem
ja NATO sõjalise komitee esimees. Aitäh ühinemast. - Tänan.
Prof Jacek Czaputowicz, Varssavi Ülikooli professor,
kes oli Poola välisminister aastail 2018-2020.
Aitäh ühinemast!
Muidugi ka kolonel Richard Kemp, endine Briti jalaväekomandör,
Briti kabinetiameti rahvusvahelise terrorismivastase luure tiimijuht
ja COBRA luurekomisjoni esimees. Aitäh ühinemast!
Tänan. - Ja härra Peter Östman,
Soome parlamendi ametisolev liige alates 2011. a,
Kristlike Demokraatide partei esimene aseesimees
ja väliskomisjoni aseesimees,
ning Soome parlamendi Ukraina ja Iisraeli sõprusrühmade esimees.
Aitäh ühinemast! - Tänan.
Alustame avateemaga,
mida eeldatavalt arutatakse kõigis Euroopa majapidamistes,
ja see on energiakriis.
Kindral Naumann, alustame teist. Hinnad tõusevad kiiresti.
Valitsused näivad olevat hädas.
Kohe kuuleme teie hinnangut selle kohta.
Mil määral teevad Euroopa juhid praegu piisavalt,
et selle probleemiga toime tulla?
Niipalju kui mina näen, siis jah, nad teevad piisavalt,
et püüda ületada puudujääke, mille nad on ise loonud.
Ja alustan oma kodust, Saksamaast. Tegime kohutavaid vigu,
kuna sõltusime suures osas Venemaa gaasiimpordist,
mis oli kirjeldamatu strateegiline viga.
Aga nüüd oleme seal ja peame sellega tegelema.
Ja praegu on hea uudis see,
et Saksamaa gaasireservid
on 92-95% tasemel täidetud,
mis võib aidata meil enamuse talvest üle elada.
Ja hoolimata kõigist ideoloogilistest takistustest
on Saksamaa Roheliste partei lähedal sellele,
et pikendada meie kahe allesjäänud tuumaelektrijaama tööaega,
mis võib samuti aidata meil halvemast üle saada.
Kuid ometi oleme endiselt energiakriisis
ja peame selle ületamiseks tööd tegema.
Professor Czaputovic? - Poola tegi teistsuguse otsuse.
Praegune valitsus otsustas 2015. a,
ehitada gaasi importimiseks alternatiivse tee.
Ja just sel nädalal avati Balti torujuhe.
Hakkame importima gaasi Taani kaudu Norrast,
ja muutume sõltumatuks impordist Venemaalt.
Nii et see oli väga hea otsus,
mis võeti tollal pärast kaalutlusi vastu,
ja mul on hea meel, et see on realiseerunud.
See on Poola jaoks hea sümbol. Energiakriis on samuti väga oluline.
Sõltume kivisöest, nii et meie jaoks
on selle energiakaubandussüsteemi hinnad väga olulised.
Meie postulaadiks oleks seega hinnad külmutada,
sest see avaldab negatiivset mõju
energiahindadele Poolas ja Euroopas.
Nii et peame nägema pikaajalisi eesmärke,
milleks on keskkond, CO2 vähendamine.
Kuid kõige olulisem on praegu lühiajaline eesmärk,
selle energiakriisi ja hindade mõju Ukraina sõjale ja ühiskonnale.
Nii et meie postulaat oleks olla paindlikum
Euroopa poliitika osas seoses keskkonnaga.
Tõepoolest. Kolonel Kemp.
Suurbritannial pole ilmselgelt samasugust sõltuvust
Venemaa gaasist ja naftast nagu Saksamaal.
Aga Suurbritannia tegi endale paari aasta eest karuteene,
kui otsustas keskkondlikel põhjustel
sulgeda söeküttel töötavaid elektrijaamu jne.
Ja seega olime niikuinii juba enne Ukraina sõja algust
silmitsi mingisuguse energiakriisiga.
Aga arvan, et meie vahetu probleem
pole praegu mitte niivõrd pakkumine, kui hinnad.
Ja meie valitsus on viimastel päevadel, umbes viimasel nädalal,
teinud väga olulise sammu,
et püüda kehtestada energiahinnale valitsuse rahastatud ülempiir,
mis minu arvates mõjutab oluliselt paljude inimeste elukallidust.
Muidugi läheb see valitsusele maksma hulgaliselt raha
ja nõuab suuremat laenuvõtmist, mis on äärmiselt problemaatiline.
Kuid arvan, et Briti valitsus on sellest probleemist teadlik,
nagu ka kõik teised Euroopas, ja teevad parima,
astumaks samme selle leevendamiseks.
Kuid arvan, et see saab olema valus,
eriti hindade, mitte pakkumise osas, lähikuudel.
Hr Östman? - Vastus küsimusele,
kas poliitikud ja juhid on teinud piisavalt,
kui praegu selle energiakriisi ees seisame.
Ütleksin, et jah ja ei.
Visioon on hea, kuid strateegia pole piisavalt hea.
Viimase kahe aastakümne jooksul on tehtud mitmeid suuri vigu.
Viitan Saksamaa valitsuse otsusele lõpetada tuumaenergia tootmine.
Kuid mitte ainult Saksamaal; sama protsess käib ka Belgias.
Ja ka Rootsi valitsus tegi selle otsuse juba kaks aastakümmet tagasi.
See on suur viga. Ja nüüd peame mõtlema eelkõige sellele,
ja muidugi peame pikas perspektiivis vähendama CO2 emissiooni,
kuid lühiperspektiivis peame arvestama ka maailmas toimuvaga.
Olen üsna veendunud,
et kui juhid oleksid olnud teadlikud praegu toimuvast
näiteks kaks või kolm aastat tagasi,
oleksid paljud Euroopa tasandil tehtud otsused
olnud teistsuguses suunas kui praegused.
Tõepoolest. Kindral Neumann, küsimus teile.
Kuna alternatiivsete energiaallikate taotlemisel on oma hind,
arvestades asjaolu, et nende poole pürgimine
nõuab märkimisväärseid investeeringuid,
heitgaaside vähendamine pole tingimata nii märkimisväärne
ja samas on see suund eratarbijale üsna kallis.
Kus on siis lühiajaline kasu,
kui pikema perspektiivi kasu praegu majapidamisi eriti ei huvita?
Arvan, et meie jaoks Saksamaal on ainus teostatav alternatiiv
toetuda rohkem taastuvatele energiaallikatele.
Meil lihtsalt pole muud võimalust.
Ja viga, mille tegime,
leiab mingil määral meie põhiseadusest.
Nimelt oleme föderaalriik, mis tähendab,
et iga liidumaa võib otsustada,
kas ehitada vajalikke tarneühendusi.
Ja see on meie viga.
Meil on suured päikese- ja tuule- elektrijaamad Põhja-Saksamaal,
kuid energiat on vaja lõunaosas ja tarneliine pole,
sest teatud määral poliitikud,
kes joonduvad selle järgi, mida inimesed tahavad,
peatasid tarneliinide ehitamise ja nüüd oleme seal,
kus elektrijaamad on olemas, kuid tarneliinid puuduvad.
See võtab aastaid. Nii et arvan taas, et oleme kriisis,
millest ei saa üle mõne kuuga.
Võtab aastaid, et seda korralikult teha.
Ja siis peame vaatama, ja teemegi seda.
Uurime rohelist vesinikku
kütuse uue elemendina.
Seegi võtab veel mõned aastad, enne kui kasulikuks saab.
Pidagem ka meeles, et talv on kohe nurga taga.
Prof Czaputowicz, kuidas teie seda näete
Poola ja Kesk-Euroopa aspektist?
Olen täiesti nõus. Peame keskenduma lähieesmärkidele,
mis on julgeolek, Ukraina ja energiajulgeolek,
mitte ainult keskkond.
Euroopa Liit sundis liikmesriikidele peale süsteemi
energia eest maksmiseks,
mis võimaldab toota energiat kivisöest, ja CO2 emissiooni.
Meie arvates tuleks see taaselustada ja muuta mõneks ajaks,
või peatada see mõneks ajaks. Nii et keskkond on korras.
Avamere tuuleenergia tootmine sobib tulevikueesmärgiks,
kuid hetkel peame tegelema sõjaga
üksnes Ukrainas, kuid Venemaa ohustab teisigi riike.
Nii et peame keskenduma sellele.
Kahjuks ei võta EL Poola soovitusi arvesse.
Võib-olla seetõttu, et sõltume energia tootmises söest
teistest riikidest rohkem, kuid peame arvestama asjaoludega.
Kesk-Euroopa riigid on sees ja arvestavad oma ootustega
energiahindade osas, sest meie ühiskond maksab selle eest.
See on väljaspool kahtlust. - Kol Kemp,
Selle nõudmisega pole silmitsi
ainult Kesk- ja Ida-Euroopa riigid,
vaid ka lääneriigid,
kellelt Euroopa institutsioonid nõuavad nn juhtrolli näitamist
rikkamate riikide kontekstis,
või vähemalt Euroopa institutsiooni seisukohast.
Sellest hoolimata pole asi selles, mida nad paluvad, vaid selles,
kuidas seda tuleks rakendada, ja kuidas olla dünaamiline
võimalike loovate lahenduste leidmise ja innovatsiooni kontekstis.
Kuivõrd näete Ühendkuningriiki, kes küll ei kuulu enam EL-i,
kuid on vägagi pühendunud nullemissiooni saavutamisele.
Esitaksin mõtte, et tegelikult avaldasid suurt mõju
praegusele keskkonnaküsimusi käsitlevale poliitikale,
nullemissioonile ja kõigele,
Venemaa rahastatud surveavaldused.
Ja teate, see pole vaieldav fakt.
See on reaalsus, et Venemaa rahastas rikkalikult
kõiki rohelisi parteisid Euroopas, ja ka teisi lobisid.
Seda tuleks meeles pidada.
Kahju on tehtud, sest inimesed on veendunud selles,
mida mina pean võlts globaalseks soojenemiseks või kliimamuutuseks.
Tean, et on olemas kliimamuutus,
aga idee, et saame seda tegelikult tohutult mõjutada,
peaks prioriteetne olema.
Need ideed tulid ühest kohast -
Vladimir Putinilt ja mõnedelt tema eelkäijatelt.
Tõesti väga huvitav. Härra Östman.
On huvitav siin kolleege kuulata,
sest kuigi oleme Euroopa liikmed,
ja Ühendkuningriik lahkus EL-ist, kuid loodame teile ka tulevikus.
Aga arutelu energiakriisi teemal,
mis puudutab kõiki Euroopa riike -
seda arutades vaatame probleemi kergesti rahvuslikust vaatenurgast.
Kuid tahan meenutada, et see on kogu Euroopa probleem
nii lühemas kui pikas perspektiivis,
sest sõltusime liiga palju Venemaa energiast,
kuni tuli sõda, Venemaa agressioon ja rünnak Ukrainale.
Nii et pean väga oluliseks,
kuigi see protsess on valus kõigile Euroopa Liidu liikmeile
ja ka läänemaailmale.
Arvan, et peame olema valmis maksma selle eest hinda,
sest vastasel juhul jaguneme eri arvamuste ja suundade vahel,
mis tuleb kasuks Vene Föderatsioonile ja sealsele valitsusele.
Peame meeles pidama, et peame ühtselt Ukrainat toetama,
seisma koos Ukrainaga, olema solidaarsed.
Ja sellel on hind. Jah.
Kuid peame seda selgitama ka oma kodanikele igas riigis,
et nad oleksid tõesti teadlikud, miks me sellises olukorras oleme.
Jah, võime kokku leppida ja tunnistada,
et oleme poliitikuina suuri vigu teinud ja nüüd on meil kollektiivne vastutus
püüda seda probleemi ühiselt lahendada
ja leida lahendusi nii lühi- kui ka pikaajaliselt.
See on hea võimalus soovitada ka erinevatele juhirollis inimestele,
kes seda vaatavad, mis võiks olla teie soovitus.
Kindral Naumann, kuidas teie selle probleemi lahendaksite?
Ilmselgelt on infrastruktuuri ühendamine riigi põhja ja lõuna,
ida ja lääne vahel oluline asi mitte ainult energia,
vaid ka vee ja muude asjade osas. Aga mida teeksite teisiti?
Arvan, et Soome kolleeg tõstatas just olulise küsimuse.
Peame vaatama kogu asja Euroopa vaatenurgast.
See pole Saksa, Poola või Soome probleem,
see on Euroopa probleem.
See pole seotud ainult energiaga, vaid ka paljude teiste asjadega.
Näeme sõltuvust Venemaast energia valdkonnas,
toormaterjalide ja tehnoloogia impordi valdkonnas.
Näeme sõltuvust Hiinast, mis võib olla sama ohtlik kui sõltuvus Venemaast.
Nii et peame tegelema kogu asjaga ja see tähendab,
et peame vaatama tulevast julgeoleku-, majandus-
ja finantspoliitikat terviklikust vaatenurgast
ja püüdma käsitleda seda tõeliselt terviklikult.
Ja kui vaatan seda ülesannet, siis mulle tundub,
et EL uutes, hinnalistes dokumentides
ja NATO uues strateegilises kontseptsioonis,
pole kindlasti täidetud kõik vajadused.
Tõepoolest, prof Czaputowicz, kuidas teie seda näete?
Mida oskate soovitada kolleegidele, mitte ainult Poolas,
vaid kogu Euroopas? - Kuulates seda arutelu,
kuulen, et Euroopa hääl on tugev. Seda tulnuks teisiti teha.
Kuid lubage meenutada, et Poola kuulub EL-i juba 18 aastat
ja meie otsus oli hea. Hoiatasime NordStream 1 ja 2 eest,
Venemaa agressiivse poliitika eest.
Probleem on selles, miks EL seda õiget poliitikat ei rakendanud.
Mida teha tulevikus, kui häid soovitusi ei kuulata,
sest võib-olla on need esitatud Kesk-Euroopa riikide poolt
või on muud põhjused.
Ehk on asi EL-is domineerivate riikide huvides.
Peame revideerima kogu Euroopa Liidu toimimist,
sest me ei tunne, et oleksime midagi valesti teinud.
Mitmekesistasime oma ressursse. Hoiatasime, aga enamat ei suutnud.
Nüüd, kui kuulame näiteks kantsler Scholzi ettepanekuid
muuta otsustamissüsteemi Euroopa Liidus,
vabaneda konsensusest või vetosüsteemist.
Probleem polnud otsustussüsteemis,
vaid otsustes kui sellistes.
Otustamissüsteem pole probleem.
Probleem oli selles, et vastu võeti valesid otsuseid,
mitte selles, kuidas neid tehti.
Ja see on probleemiks ka tulevikus.
Kuidas luua võimalus,
et neid hääli Euroopa Liidus ka kuulda võetakse?
Lubage mul edasi liikuda, kui tohib.
Võite muidugi soovitada Briti valitsusele
antud faasis teist valikut.
Ja tahaksin kuulda ka teie seisukohta selle kohta, hr Östman,
kuid mil määral on need otsused ja erinevad direktiivid jätkusuutlikud
strateegilise võimukonkurentsi kontekstis Euroopa jaoks tervikuna,
arvestades asjaolu, et seisame silmitsi pideva konkurentsiga,
kus teisejärgulist, kuid siiski olulist rolli
selles kolmnurgas Ameerika Ühendriikide ja Hiina vahel
mängib ka Venemaa,
kelle roll on varasemast tähtsam pärast sissetungi Ukrainasse.
Alustuseks, Briti kabinet ei kuulaks mind niikuinii,
selles olen ma kindel. - Ära kunagi ütle 'mitte kunagi'.
Aga meie kuulame.
Arvan, et osutasite sellele oma varasema küsimusega
juhtimise kohta, kindral Naumann.
Ja juhtimisest on minu meelest lääneriikides,
Ameerika Ühendriikides ja Lääne-Euroopas ehk rohkem
kui Ida- või Kesk-Euroopas, väga suur puudus olnud.
Ja üks põhilisi probleeme selles juhtimises,
mis on viinud kindral Naumanni mainitud Saksamaa sõltuvuseni
Vene gaasist.
Ja me kõik sõltume haruldaste muldmetallide osas,
mida vajame üha enam kõigi tehnoloogiavormide,
sh rohelise tehnoloogia jaoks, ca 90 % ulatuses Hiinast.
Mõni kõrvalseisev isik võiks küsida,
kuidas poliitikud neid otsuseid teevad.
Kas see on lihtsalt naiivsus? Arvan, et asi on enamas.
Arvan, et tegemist on kinnisideega Teise Maailmasõja järgsest perioodist,
kus eurooplased usuvad, et kõik on mõistlikud, ratsionaalsed,
kõik mõtlevad nii nagu meie. Tarvitseb vaid vaadata Iraani,
kus Euroopa riigid ja Ameerika teevad kõik tuumaleppeks Iraaniga,
mis sillutab Iraanile tuumarelva teed,
mõistmata, et iraanlased pole ratsionaalsed või mõistlikud
nagu pole ka Venemaa juhtkond.
Arvan, et see on Lääne juhtimises see fundamentaalne viga
Teise Maailmasõja järgsel perioodil,
mis justkui arvab, et kõik teevad asju nagu meie.
Meie oleme need, kes tahavad üksteisega kenad olla. - Hr Östman.
Mul on lihtsalt-- - Üks hetk. Palun.
Vaid üks mõte. Me ei tohiks öelda,
et juhtimine oli külma sõja järgsel ajal halb.
Just juhtimine oli see, mis külma sõja edukalt lõpetas.
Tõsi.
Minu kommentaar sellele arutelule on, et mida peaksime sellest õppima?
Peaksime üksteist paremini kuulama.
Miks me ei kuulanud Poolat, kui nad meid hoiatasid?
Miks Euroopa ei kuulanud Ühendkuningriiki,
enne, kui te otsustasite lahkuda?
Oleksin väga rahul, kui Inglismaa oleks ikka veel EL-i täisliige,
ja arvan, et see oleks olnud võimalik,
kui teised juhid Euroopas kuulanuksid Ühendkuningriigi probleeme,
teinuksid kompromisse,
ja oleksime ilmselt rõõmsamad kui Inglismaa veel EL-is oleks.
Olen kindel, et Suurbritannia oleks endiselt ELis,
kui need kompromissid oleks tehtud. - Kas võin lisada ühe mõtte
vaikiva vaatlejana paljudel tippkohtumistel
NATO sõjalise komitee esimehena.
Üks vigu, mis juhtpoliitikud on teinud,
on see, et nad püüavad üksteisega liiga viisakad olla.
Nad ei kasuta lihtsat, selget keelt.
Olen sageli öelnud Ameerika sõpradele,
kui seal esimeheks olin, et võtke kindad käest.
Võtke kindad käest ja öelge neile, kus me oleme.
Aga nad ei teinud seda kunagi. Nad püüdsid olla Mr. Nice Guy.
Ja siis tuli Trump ja tekitas tagasilöögi.
Jah, noh, tal oli käitumisdefitsiit. See on teine asi.
Tahaksin küsida konkreetselt teilt, kindral Naumann,
ja naaseme strateegilise võimuvõitluse juurde,
aga seoses praeguse konfliktiga Ukrainas,
kuulsime, kuidas Stoltenberg rääkis hiljuti intervjuus Reutersile
pikaajalisusest, vastupidavuse vajalikkusest.
See on ilmselgelt seotud sidususega,
vajadusega säilitada sidusus mandri-Euroopas ja väljaspool,
ning ka asjaoluga, et lõppkokkuvõttes oleme silmitsi reaalsusega,
kus Euroopas valitseb väsimus ja majanduslik olukord ei parane,
millel on ühel või teisel moel oma mõju.
Mida vaatame praeguses etapis,
kui ukrainlased teevad edusamme lahinguväljal venelaste vastu,
vaatamata kõigile ootustele, kui tohin lisada,
kui heidame pilgu meie arutelupunktidele alguses,
kümme Euroopa Stuudio saadet tagasi,
siis need on muutumas
idapoolsest puuduliku võimekusega sõjaväest
üsna struktureeritud Lääne sõjaväeks, millel on selged sihid,
mis on võimeline heitma kinda Vene karule,
kuigi viimane on dieedil.
Arvan, et minu seisukohast väärivad ukrainlased kogu austust
selle eest, mida nad on seni saavutanud.
See on üsna tähelepanuväärne.
Peaksime neile aplodeerima nende vapruse eest,
vastupidavuse eest, võime eest kasutada seda,
mis kannab saksa keeles nime 'auftrakstaktik',
mis tähendab juhtimist missiooni, mitte fikseeritud kontseptsiooni järgi.
Kuid me ei tohiks unustada,
et me pole veel kaugeltki selle konflikti lõpus.
Pole veel strateegilist murrangut.
Nagu oleme lugenud paljudest ajalehtedest,
on nad teinud mitmeid edusamme Harkivi lähedal.
Kuid see pole veel sõja lõpp,
ja me ei tohiks unustada mis Putinil meeles mõlgub.
Ta ütles üliselgelt mullu detsembris, mis tema nägemus on.
Ta tahab luua Jalta2.
Ta tahab taas kord Euroopat jagada,
ja ta ei tagane vaatamata taktikalistele kaotustele.
Nii et meie tööriistaks on ühtseks jäämine.
Peame kokku hoidma, maksku mis maksab.
Kui mitte, siis näeme lõputut sõda mitte ainult Euroopas, vaid ka mujal.
Arvan, et kõik need peavad mõistma, kes praegu läbirääkimistele õhutavad.
Meie ei pea midagi läbi rääkima!
Ukrainlased on need, kes peavad otsustama.
Peame kõik teadlikud olema - kui Venemaale järele anname
kasvõi ühe ruutmeetri osas Ukraina territooriumist,
avab see ukse maailma, kus valitseb vaid džungliseadus.
Ja seda tuleb minu arvates meeles pidada.
Absoluutselt. Prof Czaputowitcz. - Nõustun selle hinnanguga täielikult.
Peame säilitama oma väärtused. Peame kaitsma nõrku külgi.
Peame kaitsma ja tugevdama rahvusvahelist õigust.
Me ei saa lubada Venemaal territooriumi annekteerida.
See näitab, et rahva võitlustahe on väga oluline.
Pead kallimaks pigem seda, mis sul on,
territooriumi, mida kaitsed, kui uusi vallutusi.
Võib lugeda ka arvamusi
Vene vägede kehva sooritusvõime
ja viletsa motivatsiooni kohta
Lisaksin veel ühe asja.
Ukraina ei jää ellu ega võida sõda ilma teiste riikide toetuseta.
Peame olema ühtsed. Väga hea, et meie - Lääs,
demokraatlikud riigid - toetame ühtselt Ukrainat.
Aga on mõningaid riike, kellel on rohkem võimalusi,
võimeid toetada Ukrainat sõjaliselt senisest rohkem.
Nii et probleem on selles, kuidas avaldada neile riikidele survet,
kuidas võiksid need riigid otsustada anda rohkem relvi,
sest see on see, mis praegu loeb.
Praegu on USA, Suurbritannia, ja idapoolsed riigid nagu Poola,
Ukraina armee toetamisel juhtivad riigid.
Rohkem Euroopa riike peaks kaasa lööma.
Kol Kemp. - Arvan, et mingil määral
oli Harkovis toimunu mingisuguseks pöördepunktiks.
See polnud ehk sõjalises mõttes strateegiline pöördepunkt,
kuid arvan, et see oli märkimisväärne sündmusteahel.
Ja nõustun kindral Naumanniga,
et Ukraina relvajõud said väga hästi hakkama,
kuid suures osas Lääne toel, mitmel erineval viisil,
sealhulgas luure, mis omas aluselist rolli.
Kuid arvan, et pöördepunkt mis toimus--
Olin väga mures enne seda uut pealetungi Harkovis,
Ma olin väga mures, et Lääs,
lääneriigid ja eriti Lääne-Euroopa,
võivad minetada toetuse Ukrainale,
sest neil on majanduslikult väga raske.
Nad teavad, et nende riigid annavad paljudel juhtudel Ukrainale palju abi
ja et see meelitab Venemaa vastaste sanktsioonide tõttu kannatusi.
Ja ometi ei näe nad mingit tulemust,
sest see on lihtsalt mingi kurnamissõda.
Kuid arvan, et see teatud võit Harkovi piirkonnas,
võib seda muutnud olla. See on pannud ehk rahva mõtlema,
et tegelikult ukrainlased saavutavad midagi meie toetuse tulemusena.
Nii et pean tähtsaks, et see sõnum jõuaks kohale.
Kuigi gaasi ja kütuse hind on inimeste jaoks tõeline probleem,
aga vähemalt näevad nad mingit tasu kogetavate kannatuste eest.
Juhtisite COBRA luurekomiteed,
mis on üks tähtsamaid organisatsioone antud faasis
Ukraina sõja kontekstis ja ukrainlaste varustamisel luureinfoga
nende edusammude saavutamiseks.
Kui tohin lisada veel ühe punkti, siis mil määral suudavad ukrainlased
teie arvates neid taktikalisi edusamme
strateegilisteks edusammudeks muuta?
Arvan, et me ei tohiks unustada,
et venelased viisid suure hulga oma vägesid välja piirkonnast,
mida Ukraina siis ründas,
sest venelased ootasid tugevamat pealetungi lõunas,
Hersoni piirkonnas.
Ja seega viisid nad suure osa oma jõududest välja,
mis aitas Ukraina edule kaasa.
Nüüd on Venemaa positsioon palju tugevam Donbassis ja lõunas,
mida Putin püüab kindlustada.
Nii et seal edu saavutamiseks on vaja suuremaid sõjalisi jõupingutusi
kui Harkovis nähtu.
See tähendab tanke ja palju konventsionaalset laskemoona.
Ja arvan, et see on tõesti Lääne ülesanne.
Nagu Jacek soovitas suurendada abi
ja minna kaugemale sellest, mida juba teinud oleme.
Arvan, et see on äärmiselt oluline. - Kui tohin hetkeks
küsida ka teilt, kindral Naumann,
seoses massilise värbamisega praegu Venemaal.
Kolm lainet, ca 303 000 inimest igas laines.
Kas see avaldab teie arvates Ukraina poolele suuremat survet
või on sellele mingi vastus?
Esiteks, minu vastus sellele on, et härra Putin tegi omavärava,
kui jalgpalli termineid kasutada.
200 000 noort venelast lahkub riigist,
kinnistades ajude väljavoolu,
mis Venemaad niikuinii vaevab, pole kindlasti õnnestumine.
Kas ta värbab 300 000 inimest, mis võib isegi võimalik olla,
kuid nad tuleb lahinguvägedesse integreerida.
Nad tuleb koolitada. Nad peavad olema kvalifitseeritud jõud,
täielikult integreeritud lahinguüksustesse.
See võtab paar nädalat. Kui nad niisama kohale tuuakse,
ei saa neist muud kui kahuriliha.
Peame vaatama, mis neist saab.
See on tähtis ka meile. Ja kinnitan Richardi öeldut,
et peame toetama Ukrainat nii palju kui võimalik,
tarnides nii palju relvi kui võimalik ja ka laskemoona,
kuna Ukrainas pole minu teada enam ühtegi laskemoona tootmisrajatist.
See on küsimus, mis puudutab kõiki Euroopa riike
ja muidugi ka Saksamaad,
kes on mõnes mõttes, minu meelest veidi liiga tõrges.
Hr. Östman, lisaks tahaksin kuulda selle kohta,
et üks suurimaid lahkuvate venelaste vastuvõtjaid oli Soome.
Kuidas teie seda näete? Kas teil oli hea reaktsioon
sellele Venemaalt saabuvate noorte meeste sissevoolule?
Loomulikult on see olnud viimaste nädalate suur arutlusteema.
Aga eile tegi Soome valitsus lõpliku otsuse,
et peame seda piirama, ja just saabuvate turistide puhul.
Kuid peame silmas pidama, et paljudel venelastel on Schengeni pass
ja nad reisivad selle riigi kaudu, kust saavad minna,
tulevad Soome ja lähevad teistesse riikidesse.
See on väga keeruline asi,
kui vaadata seda juriidilisest seisukohast,
et kui Soome hakkab piirama kedagi, kes reisib Schengeni passiga,
siis kas see on kooskõlas rahvusvahelise õigusega või mitte?
Igatahes tegi Soome valitsus eile otsuse,
et tulevikus saavad piiri ületada vaid need,
kel on Soomes sugulased või kinnisvara või maja,
või humanitaarsed põhjused.
Tahan veel kord puudutada
kindral Naumanni tähtsat sõnumit.
Peame meelde tuletama,
et ukrainlased võitlevad Ukrainas oma vabaduse ja demokraatia eest.
Samal ajal võitlevad nad ka meie demokraatia ja vabaduse eest.
Ja see on põhjus, miks teineteise süüdistamise asemel -
tean, et on erinevusi selles,
kui palju iga riik toetab Ukrainat relvade ja muuga -,
kuid süüdistamise asemel peaksime üksteist toetama
ja paluma sõbralikult ühineda ning toetama Ukrainat rohkem,
sest pikas perspektiivis oleme kõik selles võitjad.
Tõepoolest. Tahaksin lugeda tsitaadi
kolonel Kempi artiklist,
mis hiljuti avaldati.
Ütlesite järgmist: "Putinilt võib oodata surveavaldusi,
kui temperatuurid langevad. Talle on see strateegiliselt loogiline.
Mida valusamad on tõusnud energiahinnad firmadele ja tarbijaile,
seda suurem on surve juhtidele sanktsioonide leevendamiseks,
ja seda madalam on nende soov rahastada oma vaenlasi."
Tahaksin küsida teilt, hr Czaputowicz,
kui talv on nurga taga ja inflatsioon kasvab,
mis on vapustav mitmest aspektist,
ja peaaegu iga Euroopa riigi jaoks,
kas ühiskonnal on võime elada see talv üle samamoodi,
nagu see toimub suvel.
Mis puudutab Poolat, siis seetõttu, et toetame ukrainlasi, oleme teadlikud,
et sellel oli hind ja ühiskond on valmis seda maksma.
Nii et sellega probleemi pole.
Muidugi mõjutavad energiahinnad negatiivselt
ühiskonna elu meie regioonis.
Ma ei ole kindel, milline on arvamus Lääne-Euroopas,
kuid olen üsna optimistlik,
sest eurooplasi motiveerivad väärtused,
mitte ainult huvid, majandushuvid ja hinnad.
Nii et üldiselt arvame, et Euroopa Liit põhineb väärtustel
ja peame vahel kannatama või maksma hinna,
majandusliku hinna nende väärtuste säilitamiseks ja toetamiseks,
ja sel juhul ka Ukraina toetamiseks.
Ja arvan, et ka kodanikuühiskond, riikides nagu Saksamaa,
avaldab poliitikutele survet jätkata Ukraina toetamist,
isegi kõrgema energiahinna hinnaga.
Muidugi võin lugeda ka teisi arvamusi,
et inimesed Belgias ja teistes riikides on väsinud.
Nad tahavad naasta argirutiini, sõlmida Putiniga mingi rahulepingu.
Kuid see oleks kohutav julgeoleku, Euroopa tuleviku,
aga ka meie väärtuste jaoks, arvan mina.
Noh, kui arvestada, et ka Hollandis
hüppasid energiahinnad just üheksa, kümme ja 11 korda,
Saksamaal sama lugu,
ja nii kõigis Euroopa riikides, siin Soomes umbes viis korda,
kindral Naumann, mis te arvate, kas Saksamaa peab vastu?
Arvestades, et ühiskonnas valitseb teatud jagunemine.
Ühiskonnas on lõhestatus ja see kindlasti süveneb.
Ma ei kahtlegi, et Saksamaa valitsus jätkab kurssi
ja nad teavad, et see tähendab ohvreid.
Niipalju kui mina näen,
ma pole kursis sellega, mida nad räägivad valitsuskabineti tasandil,
aga niipalju kui ma näen tähelepaneliku välisvaatlejana,
on nad otsustanud kindlalt kursil püsida.
Ütlen seda ka kui keegi, arvatavasti ainukesena siin grupis,
kes on näinud ja mäletab väga hästi,
mida tähendab elada karmil talvel pommitatud linnades.
Tean, mida see tähendab. Ta jäi ellu.
Järgmised põlvkonnad jäävad samuti ellu.
Peaksime meeles pidama, mida ütles noor Eesti peaminister.
Energiahind võib tõusta,
aga vabadus on lihtsalt asendamatu.
Kuigi tollal polnud migratsioon nii märkimisväärne kui täna,
või vähemalt polnud see nii lihtne
kui tänases globaliseerunud maailmas.
Seegi on diskussiooniteema.
Pagulased on paremini harjunud elama karmides tingimustes kui meie.
Tõsi. Kol Kemp?
Jah, arvan, et võin mõista,
miks Lääne-Euroopas saab lähikuudel olema palju rahulolematust.
See tuleb. Ja saan aru, miks.
Meie siin laua ümber pole kõige tavalisemad inimesed.
Mõtleme suurema pildi tasandil ja meil on laiemad kogemused.
Enamik seda ei tee ja pole tegelikult huvitatudki.
Enamikku huvitab, kui palju maksab auto tankimine,
kas kodus läheb külmaks, kas tuleb kütusekvoot vms.
Enamik mõtleb sellele.
Ja kuigi poliitjuhid mõtlevad ilmselt nagu meie
ja on oma toetuses kindlad, satuvad nad tohutu surve alla.
On sotsiaalmeedia ajastu,
kus oma arvamust ei suudeta vaid endale hoida.
Seda saab kasutada rahulolematuse levitamiseks.
Arvan, et meil tuleb Euroopas lähiajal suuri probleeme.
Siin tuleb taas mängu juhtimine.
Üks asi on poliitjuhtidel kindlalt püsima jääda,
teine on tagada rahva jätkuv toetus. Arvan, et see saab raske olema.
Härra Östman, tahaksin teilt kuulda, aga tahaksin ka lisada.
ELi aastane inflatsioon oli 2022. a augustis 10,1%,
võrreldes 9,8%ga juulis.
Euroala inflatsioon tervikuna oli 9,1%.
Prantsusmaal oli tegelikult teistega võrreldes päris hea,
kõik on tänapäeval suhteline, 5,9%.
Soomes oli 7,6%, Saksamaal 7,9 ja see üha tõuseb.
Itaalia 8,4, Rootsi 9,8, Ühendkuningriik 9,9,
Holland 10,1, Hispaania 10,5 ja Poola 16,1.
Tuleme selle juurde kohe.
Mida saab teha, et seda peatada?
Ja kus on keskpank, kui teda on vaja, et teha õigeid otsuseid,
et peatada selle spiraali süvenemist?
Hea küsimus. Mis puudutab Euroopa poliitikat,
tahaksin viidata oma parlamendifraktsioonile,
Euroopa Rahvaparteile.
Kirjutasime oma programmi, et tahame teha sellist poliitikat,
mis põhineb sotsiaalsel turumajandusel.
Kuid nüüd näib, et elame lihtsalt turumajanduses.
Nii et arvan, et vajame EL-i tasandil paremat reguleerimist,
kui tegu on olukordadega,
kus keegi ründab meie ühiskonda
ning peame toetama ühiskonda ja tsiviilelanikke,
et nad kriisi üle elaksid.
See on riigi ja ka ELi roll.
Hea küsimus Euroopa Keskpanga kohta -
miks nad praegu intressimäära tõstavad?
Seda tulnuks teha juba viis aastat tagasi, mitte nüüd.
Pole õige aeg rahva koormust suurendada.
Prof Czaputowicz?
Ei, Poola pole eurotsoonis.
Meil on oma finantspoliitika.
Inflatsioon on tõesti väga kõrge ja valitsust kritiseeritakse selle eest,
kuid see on tingitud kuludest.
Peame rahastama Ukraina pagulaste riigis viibimist,
peame toetama majapidamisi;
kompenseerima energiahindade tõusu.
Kuigi eri Lääne-Euroopa riikidest tuli olulisi vahendeid,
et aidata seda 2-miljonilist inimvoolu üleval pidada,
osaliselt ka Saksamaalt.
Mõned neist vahenditest on tõesti olemas,
kuid peamist Taastumisfondi pole poolakatel luba kasutada.
Ootame ikka veel neid vahendeid,
mis sõltuvad meie kohtusüsteemi reformimisest.
Nii et Euroopa Liidus käib arutelu.
Kõik vahendid pole Poolale kättesaadavad.
Kritiseerime seda, kuid see on poliitiline küsimus
Arvan, et see lahendatakse peagi. Mainisin ka, et sõltume söe tootmisest
ja siingi peame maksma selle eest kunstlikku hinda
selles energiakaubandussüsteemis.
Tegime ettepaneku seda reformida või peatada. Vastus on hetkel eitav.
Kuid EL-is on ka riike,
kus inflatsioonimäär on palju kõrgem kui Poolas -
Balti riigid ja veel ca 20 riiki. Nii et me oleme marginaalis.
Eesti seis on praegu vist viletsaim. Kindral Naumann, teie arvamus
majanduse praeguse seisu, inflatsiooni jms kohta.
Ühinen oma Soome kolleegiga.
Arvan, et üks paljudest ebaõnnestumistest,
mida neil päevil näeme, on ka Euroopa Keskpanga käitumine.
Nad ärkasid liiga hilja ja nüüd tegutsevad nad hetkel,
mil see puudutab igaühe taskut.
Seega ei tohiks meid üllatada,
et usaldus Euroopa institutsioonide vastu on puudulik.
Ja see on veel üks teema, mida härra Putin rõõmuga jälgib
ja me ei tohiks talle üldse anda põhjust rõõmustamiseks.
Nii et nüüd olen veendunud, et Poola tegi hea otsuse mitte liituda euroalaga
ja mitte võtta kasutusele eurot, sest seda kritiseerivad kõik.
Tõepoolest. Kogu meie sünge arutelu juures
on ka mõningaid lootuskiiri, vähemalt minu meelest.
Meie võidud Euroopas, eriti poliitilistel lavadel,
kuigi peame veel ootama ja vaatama, kuidas neil õnnestub.
Aga alustame teist, kol Kemp. Ühendkuningriigis on uus peaminister,
kel on nüüd kaks aastat aega oma ülesandeid täita,
ja loodetavasti on ta edukam kui tema eelkäija Boris Johnson.
Kas arvate, et kõigi nende väljakutsete kontekstis,
millega silmitsi seisame, see olukord aitab Liz Trussi,
kel on mõningaid kogemusi välispoliitikas
ja strateegilises konkurentsis?
Teate, ta on olnud peaminister umbes paar-kolm nädalat või nii,
ja juba nõutakse tema verd.
Eelarve, mida ta tutvustas,
mida tema kantsler tutvustas umbes nädal tagasi,
on toonud kaasa naela languse, IMF-i hoiatused jne.
Need, kes ei ela Inglismaal, ilmselt ei mõista seda,
aga ta on tõesti hädas.
Rahvas nõuab kantsleri vallandamist ja muud taolist.
Pean ütlema, ja olen kaugel majandus- või finantsekspertiisist,
kuid arvan, et milliseid samme tema või valitsus ka teinuks
praeguse finantsolukorraga tegelemiseks,
oleks see niikuinii problemaatiline olnud.
Arvan, et ta on selle lühikese ajaga peaministriametis näidanud,
et on tegelikult valmis tegema midagi,
mida ta teadis ette, et see on ebapopulaarne
ja võib isegi viia valimiskaotuseni kahe aasta pärast.
Kuid ta oli valmis tegema midagi selle põhjal, mida pidas õigeks,
ja arvan, et meil on Suurbritannias sellest viimaseil aastail puudu olnud -
juht, kes on valmis tegutsema.
Nii et olen õnnelik, või mitte, kui ilmselt selgub, et ma eksin.
Kuid olen üsna kindel, et teda saadab uue peaministrina ilmselt edu
tänu tema tugevale juhtimisvõimele, nagu mina seda näen.
Ja ta on palju konservatiivsem oma eelkäijast,
kes oli neokonservatiiv. Küsimus teile, hr Östman.
Teie läänenaabril Rootsil on uus juhtkond.
See on suur muutus.
Keegi ei oodanud nii suurt nihet konservatiivsesse paremtiiba riigis,
kes on liberaalse vasakpoolsuse sümboliks.
Mil määral mõjutab see Soomet
ja ka teisi Põhjamaade riike, kes jälgivad hoolega,
mida teeb nende suur naaber Rootsi.
Ma ei ütleks, et see midagi olulist Soome jaoks muudab,
sest oleme Soomes harjunud,
et valitsused vahetuvad iga ametiaja järel
ning segunevad vasak- ja parempoolsed parteid.
Rootsis on olnud juba mitmeid aastakümneid süsteem,
et enne valimisi moodustatakse koalitsioone
paremtsentristlike parteide vahel
ja on ka vasakpoolsete koalitsioon. Rootslased on harjunud,
et neil on juba aastakümneid olnud valitsused,
mida juhib sotsiaaldemokraatlik peaminister.
Nüüd saavad nad peaministri Rootsi Rahvusliku Koalitsiooni Parteist
e rootsi keeles Moderaterna (Mõõdukad).
Arvan, et Rootsi vajab praegu seda muutust.
EPP liikmena olen rõõmus, et neil on koalitsioon,
mis koosneb Rahvusliku Koalitsiooni Parteist
ja Kristlik-Demokraatlikust Parteist. Nad pole veel valitsust moodustanud,
kuid arvan, et tulevad edukad läbirääkimised.
Soomes see midagi ei muuda.
Meil on valimised järgmisel kevadel
ja kõik on veel lahtine, ega saa öelda, kes Soomes võidab.
Järgmine talv näitab, kuidas Soomes läheb.
Kindral Naumann, teie arvamus Rootsi aspekti kohta,
ja ka Itaaliast ei oodanud keegi, et nad nii kaugele paremale kalduvad.
Kas seal on mingi element--
Varem olid esiplaanil pigem neokonservatiivid,
kes suutsid tsentristidega erimeelsusi ületada.
Nüüd näeme esile tõusmas puhtaid konservatiive,
kes nõuavad muutust.
Vaatan tulemusi,
ja esmalt Itaalia puhul,
kui mult selle kohta küsite,
pole ma päris rahul Itaalia valijate otsusega,
mida enam näen
selle rohkem paremale kalduva koalitsiooni programme,
mis peatselt Itaalias moodustatakse.
Aga teisest küljest arvan peaministrikandidaadi avalduse alusel,
et ta jääb Euroopa Liidu ja NATO juurde,
ning jääb Ukraina suhtes kursile,
kus vaatamata kõigile parteiprogrammidele
eksisteerib mingi mõistlikkus,
mis viib Euroopa poliitikud järeldusele, mida arutasime alguses.
Praegu on aeg seista ühtselt,
mitte järgida kitsarinnalisi natsionalistlikke vaateid.
Peame seisma koos. Vastasel juhul kukume kõik läbi.
Arvan, et oleme kõik olnud
ühest või teisest nurgast täis kriitikat Euroopa Liidu suhtes,
kuid arvan, et nõustume ehk kõik väitega,
et peaksime olema õnnelikud, et meil on Euroopa Liit.
Vaid ühtsena oleme arvestatavad.
Kui järgime üksnes oma riiklikku tegevuskava,
ei läheks me üldse korda.
Absoluutselt. Seda arvestades ei usu ma,
et Euroopas oleks ühtki konservatiivset erakonda,
kes oleks tõeliselt Euroopa Liidu kontseptsiooni vastu.
Pigem on asi viisis, kuidas EL tegutseb,
mitte tingimata kaasa arvatud-- Mõned võivad öelda,
et kui Euroopa Liit, ja nagu juba mainiti,
kui EL püüaks Euroopa Liitu astuda oma praeguste standardite raames,
jääks ta ukse taha.
Nii et EL enda strateegiate rakendusviisides
on mõningaid vastuolusid.
Tegu on siiski demokraatliku kontseptsiooniga,
ja seetõttu peavad ka rahvusriigid püüdma luua koalitsioone
Euroarlamendis ja juhtida seda teatud suunas.
Millisel määral see teie meelest tegelikult juhtub?
Arvestades, et olete täna korduvalt öelnud, et Poolat ei kuulata.
Mida teeb Poola valesti, et teda ei kuulata?
Kui räägime neist valimistest,
siis praegune valitsus, Õigluse partei valitsus
hindab Itaalia valimisi,
sest Meloni esindab konservatiivseid, kristlikke väärtusi,
ning peame hindama erinevusi ja pluralismi Euroopa Liidus.
Ta näeb Euroopa Liitu sarnaselt, et see peaks olema pigem
rahvusriikide ja rahvuslike valitsuste grupeering,
ja alles siis mingi föderatsioon.
Juba mainisin ettepanekut muuta otsustussüsteemi.
See oleks suur samm
Euroopa riikide föderatsiooni loomise suunas.
Ei, peame olema tagasihoidlikud, peame aktsepteerima erinevusi.
Peame mõistma erinevaid identiteete
ja seetõttu tugevdab Itaalia seda mentaliteeti,
nagu ka Rootsi.
Seega, mis on kaalul? Mitte Euroopa Liidu olemasolu,
ei NATO ega poliitika Venemaa ja Ukraina suhtes,
vaid see, kuidas Euroopa Liit tulevikus funktsioneerima hakkab.
Ja nõustume tema nägemusega Euroopa Liidust,
siis valitsev erakond Poolas nõustub.
Kindral Naumann, üks lause, palun.
Viitasite varem oma avalduses
kantsler Scholzi viimasele ettepanekule
ühehäälsete otsuste kohta.
Ja arvan, et kui vaadata seda kriisiohjamise seisukohast,
on tema ettepanekul teatud väärtus.
Kuna kriisiohjamises on oluline aeg.
Ja kui oodata 30 inimese otsust, ei saa õigeaegselt tegutseda.
Nii et peame leidma viisi,
mis austab iga maa riiklikku suveräänsust
ja muudab samas EL-i või NATO võimeliseks tegutsema õigeaegselt
ning otsustavalt ja resoluutselt. - Kol Kemp.
Lühidalt, sest tean, et meil on praegu vähe aega,
aga minu meelest ütleb fakt,
et üks mitmest valituks mitte osutunud EL-i presidendist
ähvardas kohe karistada Giorgia Melonit poliitika eest,
mida ta võib nende meelest hakata ellu viima.
See ütleb kõik, mida on vaja teada tema valituks osutumise kohta.
Loodan, et ta jääb endale kindlaks ja teeb, mida on lubanud.
Ta on NATO tugev toetaja.
Ta on muidugi kriitiline ELi suhtes ja tal on selleks õigus.
Ma ei otsusta Itaalia uue peaministri üle,
enne kui näen tema esindatud poliitikat.
Olen kuulanud mõningaid tema kõnesid ja pean ütlema,
et paremtsentristliku esindajana võin nõustuda ka tema väärtustega -
kristlikud väärtused, vaated perekonnale jne.
Mind häirib see,
et teades Euroopas ja kogu maailmas toimuvast polariseerumisest,
ei tohiks kohe kedagi paremäärmuslaseks tembeldada,
kui ta räägib kristlikest väärtustest.
Sest Euroopa Liit on ehitatud kristlikele väärtustele.
Peame seda meeles pidama.
Tõepoolest, ja peaksime arutama seda kindlasti järgmises saates,
kus esitame ka lihtsa küsimuse:
Miks võrreldakse fašismi
kristlike, perekonna- ja teiste sarnaste väärtustega?
Peame püüdma seda lahti mõtestada ja mõista, kust see tegelikult lähtub.
Tänaseks on aeg otsas.
Tänan kindral Naumanni, prof Czaputowiczit,
kol Kempi ja hr Östmani tänases saates osalemast.
Tänan kõiki vaatajaid! Head õhtut! Järgmise korrani!
Tõlge: Monika Jaaguri
Teisi TV7 saateid ja artikleid leiate meie veebilehelt
www.tv7israelnews.com