MINNE MENET, EUROOPPA?
Euroopan geopoliittinen rakenne on muutoksessa.
Venäjän hyökkäys Ukrainaan on vaikuttanut yleiseen mielialaan.
Vakautta haetaan nyt muun muassa -
syventämällä transatlanttista kumppanuutta.
Euroopan hallintoihin on alkanut taas virrata konservatiivisia aatteita.
Seurauksena on yhteentörmäyksiä EU-instituutioiden kanssa, -
joissa valta lähes poikkeuksetta on liberaalilla vasemmistolla.
Iltaa! Olen Jonathan Hessen. Tämä on "Minne menet, Eurooppa?"
Mukana keskustelemassa kenraali Klaus Naumann, -
Saksan Bundeswehrin entinen komentaja -
ja Naton sotilaskomitean puheenjohtaja. - Kiitos.
Kenraali Gustav Hägglund, Suomen Puolustusvoimien entinen komentaja -
ja Euroopan unionin sotilaskomitean puheenjohtaja.
Eversti Richard Kemp, brittijalkaväen entinen komentaja -
ja kabinetin terrorismitiedustelun johtaja.
Ja Timo Soini, Suomen entinen ulkoministeri ja varapääministeri.
Tervetuloa! - Kiitos.
Kenraali Naumann, -
mikä on ollut viime kuukausien merkittävin tapahtuma -
sitten edellisen ohjelmamme?
Yllätytte, kun sanon Ukraina.
Ukrainan tapahtumat rikkovat räikeästi kansainvälisiä lakeja.
Lisäksi se murskasi kaikki kansainväliset järjestelyt, -
joihin kansainvälinen turvallisuus Euroopassa ja lännessä nojasi.
Myös globaali talousjärjestelmä, -
jonka varaan olemme laskeneet hyvinvointimme ja vaurautemme, -
kärsii tavattoman paljon -
hyökkäyksestä demokratiaa ja ihmisoikeuksia vastaan.
Eli pahin on vielä edessä.
Olen samaa mieltä. Ukrainan kriisi on ollut hallitseva aihe.
Mutta yksi seurauksista on ollut se, -
että Euroopan maat ovat heränneet -
rauhan... puolustusnihilismistä.
Kaikki näyttävät ymmärtäneen, -
että on utopiaa, että Eurooppaan olisi jotenkin laskeutunut pysyvä rauha.
Nyt maat ovat alkaneet jälleen aseistautua -
ja ottaa enemmän vastuuta omasta puolustuksestaan.
Britannia näyttää ryhtyneen luotettavaksi kumppaniksi -
valtaosalle Itä-Euroopan maita.
Pitää paikkansa.
Joitain päiviä sitten Ison-Britannian pääministeri -
piti historiallisen puheen Ukrainan parlamentille.
Hän käytännössä toisti Winston Churchillin sanat.
Hän sanoi, että tämä on Ukrainan hienoin hetki, -
niin kuin Churchill kuvaili -
toisen maailmansodan alkuvuosia Britannian hienoimmaksi hetkeksi.
Suurin ongelma Ukrainan tilanteessa on viime viikkoina ollut -
Euroopan riippuvuus venäläisestä energiasta.
Ostamalla öljyä ja kaasua Venäjältä -
länsi, Saksa ja muut maat rahoittavat Putinin sotaa -
ja rohkaisevat Putinia. Sen täytyy loppua.
Siitä on haittaa Saksalle ja muille maille, -
mutta minusta se on monella tavalla avainasia.
Se ei lopeta tätä konfliktia, -
mutta sillä saatetaan katkaista Putinin siivet jatkossa.
Uskon, että Ukrainan tilanteella on vaikutus ihan kaikkeen.
Kuten Naumann sanoi, sillä on suuri vaikutus talouteen -
inflaation sekä polttoaineen, öljyn, ruoan, energian -
ja sähkön hintojen nousun kautta.
Siitä on jatkossa myös poliittisia seurauksia -
esimerkiksi vaalien kautta.
Sen lisäksi täällä Pohjolassa sekä Suomessa että Ruotsissa -
Nato-jäsenyyden kannatus on kasvanut räjähdysmäisesti.
Suuri enemmistö kansalaisista kannattaa nyt Nato-jäsenyyttä.
Maat jättävät jäsenhakemuksensa todennäköisesti kahden viikon sisällä.
Se on merkittävä muutos ajattelussa -
ja myös Itämeren alueen voimatasapainossa.
Palataan siihen myöhemmin.
Luen yhden sitaatin historiasta, 1950-luvun puolivälistä.
Saksan liittokansleri Konrad Adenauer sanoi puheessaan liittopäivillä -
Pariisin sopimuksen toisessa käsittelyssä: -
"Niin kauan kuin emme ole Natossa", viitaten Saksaan, -
"jos neuvosto-Venäjä ja Yhdysvallat alkavat sotia, olemme taistelukenttä."
"Mutta jos kuulumme Natoon, emme ole enää taistelukenttä."
Saksa ei ole taistelukenttä. Se kuuluu Natoon.
Ovatko kokemukset olleet samansuuntaisia -
Itä-Euroopan maissa ja muualla?
Naton lupaus tai oikeastaan takuu on se, -
että maista, jotka ovat Nato-jäseniä, ei ikinä tule taistelukenttiä.
Siihen me pyrimme. Niin kauan kuin olemme riittävän vahvoja -
muodostaaksemme pelotteen Venäjän kaltaisia maita vastaan, -
pystymme pitämään lupauksen ja toteutamme sitä.
Se on tietysti mahdotonta ilman Yhdysvaltoja.
Eurooppalaisille, ja lasken mukaan myös Britannian, -
joka ei enää ole EU-jäsen, -
on välttämättömän tarpeellista, -
että Yhdysvallat pysyy heidän turvallisuutensa takaajana.
Geostrategisesti Eurooppaa on mahdotonta puolustaa -
ilman Atlantin valtameren herruutta.
Siitä syystä olemme kytköksissä toisiimme.
Tämä kytkös on välttämättömän tarpeellinen.
Se on korvaamaton myös amerikkalaisille.
Yhdysvallat on merivalta, ja Euroopan rannikon on oltava sen hallussa.
Muuten se ei olisi sellainen maailmanmahti kuin se on.
He tietävät sen. Eräät entiset presidentit kielsivät sen, -
mutta onneksi he eivät ole enää vallassa.
Kenraali Hägglund, elämässänne oli ajanjakso, -
jolloin vastustitte Suomen liittymistä Natoon.
Sanoitte, ettei se välttämättä takaa Suomen turvallisuutta.
Viime jaksossa sanoitte sen johtuneen siitä huolesta, -
että se heikentäisi Suomen kansallista puolustusta.
Nyt kun Suomi on tekemässä tuota tärkeää päätöstä Ruotsin kanssa, -
onko se mielestänne odotettavissa lähitulevaisuudessa?
Jättävätkö Suomi ja Ruotsi -
hakemuksen Naton jäseneksi -
huolimatta Venäjän uhkailuista?
Venäjä on ilmaissut painokkaasti, että siitä olisi vakavia seurauksia.
Voisin yrittää siteerata Konrad Adenaueria, minäkin.
En ole täysin varma, pitääkö tämä paikkaansa.
Häneltä kysyttiin, montako amerikkalaista tarvitaan -
Euroopassa puolustamaan Saksaa. Hän vastasi: "Yksi, -
kunhan hän kuolee mahdollisimman pian."
Se tarkoittaa, että silloin muut maat ovat osallisia.
Muut Nato-maat ovat velvollisia osallistumaan kriisiin.
Vähän samaa ajatusta on Suomen ja Ruotsinkin jäsenyydessä, -
että sen jälkeen, kun meistä on tullut jäseniä, -
olemme varmoja, että saamme apua ja tukea, -
jos meitä uhataan.
Maantieteellisesti ei ole kovin monta maata, jotka voisivat uhata Suomea, -
ja sama tulee esiin, kun tarkastelemme historiaamme.
Totta kai me arvostamme mahdollisuutta -
liittyä Natoon nyt.
Kun pelkäsin, että Euroopan maiden aseistariisunta -
tarttuisi myös Suomeen, se pelko on nyt aiheeton, -
kun kaikki Euroopan maat kasvattavat puolustustaan.
Etenkin, kun otetaan huomioon Suomen sijainti Euroopan itärajalla.
Sillä on Euroopan maista pisin raja Venäjän kanssa.
Sillä on merkitystä myös Natolle.
Suomen hallituksen julkaisemassa turvallisuusselonteossa -
korostetaan Suomen kumppanuutta Ison-Britannian -
ja Yhdysvaltojen kanssa.
Se tuodaan esiin ennen Natoa käsittelevää osiota.
Se kielii siitä, että Iso-Britannia osoittaa olevansa kumppani -
Euroopan maille, joihin kohdistuu uhka.
Niinhän on ollut myös historiassa.
Mikä on tämänhetkinen rooli tilanteessa, jossa nyt olemme?
Sanoisin, että myös Britanniassa tilanne on ristiriitainen.
Tällä hetkellä todellisuus on se, -
että Euroopassa riehuu pahin sota sitten maailmansotien.
Ja kuten Naumann sanoi, pahin saattaa olla vielä edessä.
Mutta Britannia supistaa puolustusmenoja.
Armeijamme on jo nyt hyvin pieni.
Meri- ja ilmavoimat ovat pikkuruiset verrattuna siihen, mitä ne olivat, -
ja niitä leikataan edelleen. Vaikka Venäjä hyökkäsi Ukrainaan, -
kukaan ei ole esittänyt leikkausten perumista.
Leikkaukset pitäisi perua.
Ellei Britannia yhtenä Euroopan johtavista maista -
sitoudu perumaan puolustusbudjetin leikkauksia -
ja päinvastoin kasvattamaan sitä ja luomaan asevoimat, -
joka on pelote Putinin kaltaisille, Britannia ei voi olla kovin uskottava.
Olemme olleet auttamassa Suomea, muita Euroopan maita ja Ukrainaa, -
mutta pitää auttaa myös itseämme.
Pohdimme Challenger-panssari- vaunujen lähettämistä Puolaan -
vaunujen tilalle, jotka Puola aikoo antaa Ukrainalle.
Vaunuja tuskin riittää itsellemmekään. Se on ristiriitaista.
Ja lopuksi, olen luultavasti vähemmistössä paneelissamme, -
mutta suhtaudun epäileväisesti Naton sotilaalliseen päättäväisyyteen.
Pitäisin Suomen ja Ruotsin liittymistä Natoon hyvänä asiana, -
mutta kyseenalaistan Naton halukkuuden -
lähettää saksalaisia, brittejä, ranskalaisia ja muita -
vuodattamaan vertaan Itä-Euroopan maissa.
Toivottavasti olen väärässä.
Nato-maat etenkin Länsi-Euroopassa -
ovat liberaalistuneet pitkään -
ja alkaneet pelätä sotilasvoiman käyttämistä.
Toki on poikkeuksia, mutta minusta Nato ei ainakaan henkisesti ole -
niin vahva kuin sen pitäisi olla.
Minusta Richardin esiin tuoma asia on hyvin pysäyttävä mutta todellinen, -
jos mietitään muiden maiden puolustamista.
Teoriassa ja sopimuksissa on helppo sanoa, että olemme sitoutuneita.
Mutta juuri siksi Suomi on säilyttänyt yleisen asevelvollisuuden.
Meillä ei ole harhakuvitelmia.
Olemme aina ajatelleet, että Suomea puolustavat suomalaiset sotilaat.
Mutta emme saaneet apua, kun Neuvostoliitto hyökkäsi Suomeen.
Meiltä puuttui aseita ja kaikkea muutakin.
Meillä on siitä huonoja muistoja.
Minua kiinnostaa myös se, mihin suuntaan Nato on kehittymässä.
Se ei ole yksimielinen. Siinä on kaikenlaisia maita.
Siinä on pohjoinen ulottuvuus ja Keski-Eurooppa.
Sitten siinä on Turkki, joka tälläkin hetkellä miehittää Kyprosta.
On myös erittäin tärkeää pitää USA:n intressit Euroopasta.
Se on ratkaisevaa vastaisuudessa.
Jos USA kääntää katseensa täysin Kiinaan ja Kaukoitään, -
silloin olemme pulassa. Siksi on oleellisen tärkeää, -
että osoitamme olevamme valmiit puolustamaan itseämme -
ja käytämme BKT:sta 2 prosenttia puolustukseen.
Puolet maista ei tee sitä.
Kenraali Naumann.
En ole täysin samaa mieltä Richardin kanssa -
eurooppalaisten valmiudesta puolustaa toinen toistaan.
Tahdon mainita, -
että Putin onnistui tekemään jotain, mitä emme osanneet odottaa.
Hän yhdisti eurooppalaiset näkemään, että pitää panostaa puolustukseen.
Saksalaisetkin, jotka olivat niin rauhaa rakastavia kuin voi vain kuvitella, -
antavat tukensa hallitukselle, -
joka ilmoitti 100 miljardin euron lisärahasta puolustukseen.
Hallitus ilmoitti myös käyttävänsä BKT:sta 2 prosenttia puolustukseen.
Ja jos tarkastelee ihmisten valmiutta, -
olemme nähneet esimerkkejä, jotka osoittavat mielestäni päinvastaista.
Olin sotilaskomitean puheenjohtaja, -
kun Nato osallistui ensimmäistä kertaa Kosovon ilmaoperaatioon.
Meitä oli 19 maata. Pari ei tiennyt, mikä Kosovo on, -
missä se on ja mitä se tarkoittaa.
Kaikki tiesivät, miten se kirjoitetaan, mutta siitä oli konsensus.
Mutta maat olivat yksituumaisia.
He seisoivat yhdessä rintamassa 78 päivää, kunnes Milosevic antautui.
Ja olemme nähneet vastaavia asioita.
Otetaan esimerkiksi Saksan demaripuolustusministeri Struck, -
joka sanoi vailla syvällistä strategista osaamista, -
että Saksaa puolustetaan Hindukušissa.
Sen seurauksena Saksan sotilaat olivat 20 vuotta Afganistanissa.
Ja he taistelivat siellä. He eivät poranneet kaivoja, kuten uumoiltiin.
He osallistuivat taisteluihin.
Useimmat liittolaisista sanovat, etteivät he pärjänneet hullummin.
Uskon, että tiukan paikan tullen eurooppalaiset tietävät, -
että heidän pitää puolustaa toisiaan. En epäile hetkeäkään, -
että jos Suomi liittyisi Natoon ja kysyisi saksalaisilta: -
"Olisitteko valmiit puolustamaan Suomea Suomen―Venäjän rajalla?" -
suuri enemmistö sanoisi: "Olemme."
Saanko kommentoida? Minäkin palvelin Afganistanissa -
saksalaisten rinnalla. He pärjäsivät loistavasti, ei vain "ei hullummin".
Mutta kaikki nämä sodat, Kosovon ilmaoperaatio, -
Afganistan, Irak, varmaankin kaikki sodat, joissa olemme olleet mukana, -
jos ei nyt lueta mukaan Falklandin sotaa ja Korean sotaa, -
eivät tuoneet mukanaan sitä vaaraa, että meidän maaperällemme isketään.
Toki oli terrori-iskujen vaara Irakista ja Afganistanista.
Niistä mihinkään ei liittynyt sellaisia uhkia, -
joita Putin meihin kohdistaa, etenkin nyt ydinuhkaa.
Se on Nato-maille valtaisa pelote mukaantuloa vastaan.
Milosevic ei uhannut Saksaa tai Britanniaa.
Hän ei olisi voinut tehdä meille mitään.
Toivon, että olen väärässä, mutta mielestäni tilanne on nyt eri.
Milosevic ei uhannut Saksaa, selvä.
Mutta sitä tärkeämpää on, että Nato päätti yhteistuumin toimia, -
vaikka uhkaa ei ollut. Ja tästä ydinaseesta, -
annan nuhteet kaikille Saksan poliitikoille, -
jotka lausuvat yhä uudelleen: "Pelkäämme Putinin ydinaseita."
Tiedämme, että hänellä on niitä paljon, -
mutta mitä enemmän sanomme: "Meitä niin pelottaa", -
sitä enemmän rohkaisemme häntä.
Pitäisi sanoa: "Tiedämme, että sinulla on ydinaseita, -
mutta sitten myös Venäjän taru on ohi."
Unohtamatta mm. molemminpuolista pelotetta.
Kysymys kenraali Hägglundille.
Kun tarkastellaan asioita, -
joista kenraali Naumann ja eversti Kemp puhuivat, -
Yksi silmiinpistävimmistä ongelmista on se, -
etteivät maat ole yhdessä rintamassa sitoutumassa menojen lisäämiseen.
Ranska ei ole esitellyt 100 miljardin euron lisäbudjettia puolustukseen.
Britannia päinvastoin leikkaa puolustusmenoja.
Alankomaat vuokrasi 18 Leopard-panssarivaunua Saksalta -
eikä ryhtynyt hankkimaan niitä saadakseen kovaa voimaa -
ja voidakseen käyttää niitä, jos tarve vaatii.
Ja toitte viime jaksossa esiin huolen liittyen Suomeen.
Suomi aikoo säilyttää oman puolustuksensa, -
mutta säilyykö se yhtä päättäväisenä, jos se päätyy Naton huomaan?
Varmasti me ensi kädessä puolustamme itse itseämme.
Meillä on erittäin korkeatasoinen puolustus ja hyvä valmistautuminen, -
sanoisin, että Euroopan paras monilta eri kanteilta.
Sotilaallisen näkökulman lisäksi on otettu huomioon -
esimerkiksi siviilien ja talouden puolustus.
Se tulee aina olemaan ykkösasia.
Mitä paremmin pärjäämme, -
sitä todennäköisemmin saamme tukea.
Sen näkee nyt Ukrainassa.
He ovat saaneet joka viikko yhä enemmän tukea taistelulleen.
Niinpä maat ovat herkemmin valmiita auttamaan sellaisia, -
joka pärjää hyvin itsekin.
Siksi olen aika luottavainen siihen, -
että Suomi pystyy puolustamaan itseään aika pitkään.
Mutta tietenkin, kun meillä on 1 300 kilometriä rajaa, -
viisimiljoonaisen kansan asevoimilla -
ei pystytä puolustamaan joka kolkkaa.
Apu olisi siten erittäin tervetullutta.
Ja sitten on tietysti myös ydinasenäkökulma.
Meitä voitaisiin uhata ydinaseella -
hyvin helposti, ellemme ole Yhdysvaltain ydinasesateenvarjon alla.
Totta. - Ja Britannian. Ja Ranskan.
Britit, ranskalaiset ja muut nimeltä mainitsemattomat.
Minusta tulevaisuudessa kasvaa myös -
Arktisen alueen tärkeä merkitys.
Siksikin on ratkaisevan tärkeää, että Suomi ja Ruotsi liittyvät Natoon.
Jos katsomme Norjaa, Barentsinmerta -
sekä Venäjän ohjuksia ja sukellusveneitä Kuolan niemimaalla, -
se voi olla keskeinen alue tulevaisuudessa, -
jos Kiinaan ja Kaukoitään avautuu pohjoisessa uusia merireittejä.
Minusta iso vaara tulevaisuudessa on se, -
että sota pitkittyy.
Ihmiset tavallaan turtuvat siihen tai jopa kyllästyvät.
Arvelen, että kesäaika vielä menee -
lomien ja koulujen kesälomien takia.
Mutta kun tulee syksy, -
talousvaikutukset tulevat olemaan erittäin kovat -
erityisesti pieni- ja keskituloisille -
polttoaineen, öljyn, sähkön, ruoan ja kaiken muun hinnassa.
Se kasvattaa päättäjien painetta etsiä ratkaisuja.
Jos lisäksi lopetamme, niin kuin meidän pitäisi, -
kaasun ja öljyn tuonnin Venäjältä, -
se hyvin todennäköisesti lisää -
bensiinin ja muiden öljytuotteiden tuontia Lähi-idästä.
Ja sitten yhtäkkiä olemmekin aiempaa riippuvaisempia -
maista, kuten Iran ja Irak, -
ja sitten tulemmekin Lähi-itään.
Suo siellä, vetelä täällä.
Eversti Kemp, viittaisitte aiemmin -
venäläisestä tuontienergiasta luopumiseen.
Eurooppa ei kuitenkaan voi vain katkaista sitä -
ja siirtyä käyttämään muita.
Ei välttämättä ole infrastruktuuria eikä lähteitä, -
ellei infrastruktuuria ole rakennettu.
Kysynkin kenraali Naumannilta.
Viittasitte poliittiseen tahtoon Saksassa, -
niin että jos jotain tapahtuu, Saksa tukee Suomea nyt erityisesti.
Samalla tavalla puolalaiset tukevat nyt Ukrainaa.
Mutta mitä tapahtuu, -
nyt kun Venäjä ja Kiina sopivat helmikuussa, -
että Kiina alkaa tuoda Venäjältä aiempaa huomattavasti enemmän -
energiaa, fissiopolttoaineita ja kaasua?
Heti kun ne alkavat virrata, -
Venäjän neuvotteluasema paranee Eurooppaan nähden, -
ja se voi käyttää sitä paljon pidemmälle kuin nyt.
Saksa oli riippuvainen Venäjästä kolmella alueella, -
jotka ovat kivihiili, öljy ja kaasu. Mutta me olemme ryhtyneet toimiin, -
toisin kuin monet muut Euroopan maat, jotka ovat yhtä riippuvaisia -
venäläisestä kaasusta kuin me, esimerkiksi Italia.
He eivät tee mitään. Me sentään olemme ryhtyneet toimiin.
Venäläisen öljyn osuus on tiputettu 8 prosenttiin, kivihiiltä ei enää tuoda.
Kaasun osuus oli 55 %, ja oli järjetöntä päästää se siihen.
Nyt se on laskettu 35 %:iin. Vuoden lopussa se on enää 15 %.
Toimiin on siis ryhdytty.
Me seuraamme Kiinan ja Venäjän sopimusta kiinnostuneina.
Öljyn ja kaasun vienti Kiinaan vaatii putkia, -
ja niitä ei rakenneta yhdessä yössä, ei edes kiinalaistyöläisten voimin.
Odotetaan ja katsotaan.
Aloitetaan laskelmat uudelleen, kun Venäjä kärsii pakotteista.
Venäjä ja Putin ovat toimillaan luopumassa voimakkaasta roolista, -
joka Venäjällä oli, kun se oli mukana globaalissa järjestelmässä.
Venäjästä tulee hyvin köyhä maa, -
jos pakotteemme purevat tätä tahtia.
Jää nähtäväksi, selviääkö Putin siitä.
Eversti Kemp, yksi vaihtoehto, josta keskustellaan taustalla, -
on se, että Kreikka pohtii jälleen merenalaisen putken rakentamista -
Kyproksen kautta Israeliin.
Se voisi ratkaista asian ainakin osittain.
Olisiko se toteutettavissa?
Aiheuttaisiko se jonkinlaisen reaktion Venäjältä etelässä?
Vaihtoehtoja on useita.
Tuo on niistä yksi. Muita ovat Adrianmeri ja Pohjois-Afrikka.
Ja lisäksi on kuljetus meriteitse Yhdysvalloista.
Nämä kaikki ovat käypiä vaihtoehtoja, jotka voivat auttaa Eurooppaa.
Ja tarkoitukseni ei ollut vihjata, -
että vain Saksa on riippuvainen venäläisestä energiasta.
Minusta on tärkeää tutkia eri vaihtoehtoja.
Toivon, että maiden johtajat tutkivat kaikkia mahdollisia väyliä, -
jotta päästäisiin eroon riippuvuudesta Venäjään, -
eikä vain energia-alalla. Kaikessa.
Toivon, että pakotteet purevat, kuten kenraali Naumann sanoi.
Mutta siinä vaiheessa tulee kiusaus, kun Putin on saanut -
Donbasin operaation omasta mielestään valmiiksi.
Sen jälkeen hän todennäköisesti ilmoittaa olevansa valmis rauhaan.
Siinä vaiheessa eurooppalaisilla johtajilla ja presidentti Bidenilla -
on iso kiusaus helpottaa pakotteita. He haluavat palata normaaliin.
Pakotteet rokottavat heidän omaakin talouttaan.
He haluavat helpottaa pakotteita, heti kun mahdollista.
Se olisi iso virhe, sillä se olisi Putinille jälleen vihreä valo -
jatkaa pyrkimyksiään Ukrainassa.
Pakotehelpotukset rohkaisisivat häntä toimimaan niin.
Siirrytäänpä seuraavaan aiheeseen. Ranskassa järjestettiin juuri vaalit.
Se oli merkittävä asia.
Kysyn Timo Soinilta, joka on paneelissamme entinen poliitikko.
Niin. Jonkun on oltava.
Niinpä. Voittajaksi selviytyi Emmanuel Macron, -
vieläpä melko selvin lukemin, -
vaikkakaan Marine Le Pen ei ollut kaukana.
Ranskassa järjestetään pian myös parlamenttivaalit.
Sillä tulee olemaan merkittävä vaikutus paitsi Ranskalle -
mutta myös koko Euroopalle ja muuallekin.
Miten näette tilanteen kehittymisen?
Macron voitti aika selvästi, -
mutta ei oman etevyytensä takia, -
vaan siksi, että kaikki äänestivät Le Peniä vastaan, -
vaikkakin lukemat olivat 52...
suunnilleen 58―42.
Mutta parlamenttivaalit ovat täysin eri juttu.
Macronin puolueella on nyt yksinkertainen enemmistö, -
mutta se menettää sen, ei vain Marine Le Penin vuoksi, -
mutta myös äärivasemmiston Mélenchonin vuoksi.
Merkittävin seuraus voi olla se, että perinteiset puolueet, -
kuten gaullistit, kristillisdemokraatit ja sosialistit, -
ovat likipitäen kadonneet.
Se tulee olevaan merkittävää.
Ja poliittisesti meillä on ollut vasta kahdet vaalit.
Ensin Orbán voitti ja sitten Macron.
Tulossa on koko joukko vaaleja, -
esimerkiksi Ruotsissa, Puolassa ja muualla.
Uskon, että poliittiset seuraukset tulevat olemaan huomattavia -
öljyn, energian ja kaiken muun siihen liittyvän hintojen takia.
Etenkin Italia tulee olemaan suurennuslasin alla.
Nyt kaikki muut puolueet pois lukien Italian veljet -puolue -
ovat Draghin hallituksessa.
Minusta se on sellainen minestronekeitto, -
joka tuskin tulee kestämään.
Jos mietimme, mitä Draghi sanoi eilen Euroopan parlamentissa, -
että pitää ottaa yhteistä velkaa, jotta talouden pyörät pyörivät, -
että pitää ottaa yhteistä velkaa hankkiaksemme jälleen aseita -
ja selvitäksemme sodan yhteiskunnallisista seurauksista.
Mutta mistä ottaa velkaa ja millä korolla?
Macron on esittänyt samaa. - Niin on.
Italiasta ja Ranskasta on kenties muodostumassa uusi voimakaksikko.
Ja nyt Iso-Britannia on ulkona.
Ymmärrän brexitiä ja olin jopa sen puolella.
Mutta me Pohjolassa menetimme erittäin hyvän liittolaisen.
Nyt jäljellä ovat enää me ja hollantilaiset, -
sillä Saksasta ei enää tiedä. Se tapasi pitää kuria.
Kenraali Hägglund, -
kuten Timo Soini sanoi, -
konservatiiviset puolueet ovat menettämässä kannatustaan.
Näyttää siltä kuin konservatiiviset puolueet Euroopan unionissa -
ovat jo aika pitkään, itse asiassa 1960-luvulta, -
kuitenkin aika kauan ne ovat pelanneet -
liberaalin vasemmiston agendan sisällä, -
jopa radikaalin vasemmiston, -
joka on kuta kuinkin ottanut vallan EU-elimissä.
Miten voidaan löytää tasapaino, -
niin että eurooppalaisten arvot näkyisivät Euroopan instituutioissa, -
joiden kuuluisi heijastaa edustamiaan yhteiskuntia?
En ole poliitikko, enkä koskaan tule olemaan.
Joten voitte puhua suunne puhtaaksi.
Tätä pitäisi itse asiassa kysyä joltakulta toiselta.
Totta kai on ollut hyvin iso siirtymä.
Minusta Ranskan vaalit olivat siinä mielessä tärkeät, -
että Macron kannattaa Natoa ja eurooppalaista puolustusta.
Kenties hän pystyy saamaan mukaan -
paitsi Italian myös Saksan -
rakentamaan jonkinlaista omaa puolustusta -
Euroopan unionin alueella.
Jos Macron olisi hävinnyt -
ja Le Pen, joka lupasi, -
että Ranska irtautuu Natosta -
ja muuta sellaista.
En ole niin pessimistinen tulevaisuuden suhteen -
Ranskan vaalien jälkeen -
kuin olisin ollut, jos Le Pen olisi voittanut.
Kenraali Naumann.
Kun mietin, mitä te kaikki sanoitte Italian ja Ranskan toiveesta -
Euroopan unionin yhteisestä velkataakasta, -
se osoittaa jälleen kerran, etteivät poliitikot ikinä keksi mitään uutta.
Draghin ja Macronin idea ei ole mikään uusi.
Se edellyttäisi uutta lainsäädäntöä -
ja eurooppalaisten sopimusten muuttamista.
Saavatko he sitten taakseen enemmistön jäsenmaista?
Epäilen vahvasti, että eivät.
Saksa on vastustanut ajatusta. - Niin on.
Nykyinen liittokansleri toimi pari vuotta Saksan finanssiministerinä.
Hänen pitäisi olla asiasta hyvin perillä.
Ja hänen päätään ei helposti käännetä yhdessä yössä.
Lisäksi hän tulee sosialistipuolueesta.
He eivät mielellään maksa muiden puolesta.
He pitävät siitä, että muut maksavat heidän puolestaan.
En ole kovin pessimistinen asian suhteen.
Tämä idea esitetään tasaisin väliajoin.
He pystyivät lyömään pienen särön -
koronalainsäädännössä.
Maat suostuivat jossain määrin jakamaan vastuuta -
veloista ja jälleenrakennusrahoista.
Se perusteltiin sillä, että tilanne on ainutlaatuinen.
Yhteisvelka Euroopan puolustuksen rakentamiseksi tuskin saa kannatusta.
Jäsenvaltiot tarttuvat todennäköisesti -
kansallisten parlamenttien pyhään maljaan, -
joka on budjettioikeus. Ne eivät luovu siitä hevin.
Teitä varmasti huojentaa, että brexit on ohi eikä vasta edessä.
Euroopan tapahtumilla on kuitenkin aina vaikutusta myös Britanniaan.
Seuraukset ulottuvat pitkälle.
Millä mielellä Iso-Britannia katselee -
Euroopan tilanteen kehittymistä?
Britannia ei katsele sitä vain yhdellä silmäparilla.
Kaltaiseni ihmiset, jotka kannattivat brexitiä, -
katselevat sitä ja ovat iloisia, ettemme ole enää mukana.
Melkein jokaisen EU-lehdistötiedotteen myötä -
brexitin syyt käyvät yhä ilmeisemmiksi.
Mielestäni niistä yksi on alati kasvava pyrkimys -
perustaa eurooppalaiset puolustusvoimat.
Mielestäni se olisi erittäin tuhoisaa Natolle -
ja heikentäisi Natoa entisestään.
Tämän hirviön, kuten itse sen näen, muodostaminen -
näyttää olevan yksi Macronin lempiprojekteista.
Mutta Britanniassa on myös paljon sellaisia, -
jotka haluavat takaisin EU:hun.
Uskon, että jos työväenpuolue voittaa seuraavat vaalit -
ja syrjäyttää Boris Johnsonin, jos hän pysyy vallassa siihen asti, -
Britanniassa nähdään pyrkimystä takaisin EU:hun.
Sama pätee osaan konservatiivipoliitikoista.
Kaikki konservatiivipuolueen johtaja- ehdokkaat, jos Johnson luopuu, -
vastustavat brexitiä.
Mielestäni on olemassa vaara, minun kannaltani ainakin, -
kenties suomalaiset ottaisivat meidät mielellään takaisin.
Mutta mielestäni on vaara, että meitä yritetään viedä takaisin.
Se ei varmasti olisi helppoa. Kenties EU ei halua meitä takaisin.
Mielipiteitä on siis erilaisia.
Johnson pitkälti oli johtamassa brexitiä kannattavaa liikettä.
Se tuskin johtui hänen omistautumisestaan, -
pikemminkin poliittisesta opportunismista.
Hän olisi yhtä hyvin voinut edustaa toista kantaa.
Se pätee konservatiivipuolueen kaikkiin johtohahmoihin.
Britanniassa iso osa poliitikoista ja hallinnon viranhaltijoista -
kannattaa tiiviimpää integraatiota tai liittymistä takaisin.
Britannian konservatiivipuoluehan on loppujen lopuksi vasemmistopuolue.
Siinä on joitain oikeiston piirteitä.
Se ei ainakaan ole vastustanut Euroopan vasemmiston agendoja -
vuoden 1968 jälkeen.
Seuraava kysymys on Timo Soinille.
Ruotsin pääministeri Magdalena Andersson -
antoi melko tiukan lausunnon -
väkivaltaisten mellakoiden jälkeen.
Yli sata poliisia loukkaantui.
Hän sanoi: "Eriytyminen on päästetty niin pitkälle, -
että Ruotsiin on syntynyt rinnakkaisyhteiskuntia."
"Elämme samassa maassa mutta täysin eri todellisuuksissa."
Hän periaatteessa myönsi, että Ruotsi on epäonnistunut -
maahanmuuttajien integroimisessa yhteiskuntaan.
Toki Ruotsissa on niitäkin maahanmuuttajia, -
jotka ovat integroituneet hyvin, mutta heitä on vain pieni vähemmistö.
Onko samaa ongelmaa nähtävillä Ruotsin lisäksi muuallakin?
Tämä on erittäin tärkeä asia.
Vielä kolme vuotta sitten ei olisi uskonut omia korviaan, -
jos Ruotsin pääministerin suusta olisi tullut tällaiset sanat.
Se olisi ollut pöyristyttävää.
Nyt heitä on iskenyt vasten kasvoja se totuus, -
millainen yhteiskunta Ruotsista on tullut, erityisesti tietyistä alueista.
Poliisikaan ei voi enää mennä kaikkialle, -
saati öiseen aikaan, mutta ei edes päivänvalossa.
Luulenpa, että ruotsalaiset ovat nyt saaneet tarpeekseen.
Täytyy muistaa, että esimerkiksi Tanskassa -
nimenomaan sosiaalidemokraattinen hallitus -
kiristi kovalla kädellä maahanmuuttopolitiikkaa.
Tämä osoittaa, että järjestelmä on epäonnistunut.
Se on kova paikka, sillä taustalla on ideologia ja ajatus, -
että otetaan heidät tänne -
ja kaikki sulautuvat ja omaksuvat Ruotsin hyvinvointivaltion arvot.
Se ei mene niin.
Valtaosa ihmisistä haluaa toimia niin kuin aikaisemminkin.
Ellei ole ollut tarpeeksi tiukka integraatiopolitiikassa, -
mikä on tosi vaikeaa, koska nykyään saa niin helposti -
rasistin, muukalaisvihaajan tai naistenvihaajan leiman -
vain puhumalla maalaisjärkeä.
Tämä pätee valtaosaan lännen demokratioita.
Ja sen taustalla on poliittisia pyrkimyksiä.
Ja jos verrataan turvapaikanhakuprosessia nyt, -
me esimerkiksi maksamme Turkille miljardeja siitä, -
että se patoaa siirtolaisaaltoa rajojensa sisällä.
Mutta Puolalle ei makseta penniäkään, -
ja siellä on nyt kolme miljoonaa ukrainalaista pakolaista.
Silloin kun olin ulko- ja Eurooppa-ministeri, puhuttiin, -
että turvapaikanhakuun kehitetään kiintiöjärjestelmä.
Mutta kukaan ei puhu kiintiöistä nyt mitään, -
kun Eurooppa on täynnä ukrainalaisia.
Se on jollain lailla hiipimässä ihmisten tietoisuuteen, -
että jokin on pielessä. Olemme valmiit auttamaan ukrainalaisia.
He näyttävät samoilta kuin me. He ovat samalta alueelta.
Heidän kulttuurinsa on tarpeeksi samanlainen.
Se on vaikeaa poliittisen korrektiuden aikakaudella, -
kun yksi väärä Twitterissä julkaistu sana -
voi johtaa työpaikan menetykseen -
ministerinä, viranhaltijana tai kenraalina, -
kuten Saksassa, Suomessa ja eri puolilla maailmaa on nähty.
Ja tähän täytyy tulla muutos.
En ole ihan varma, pitääkö tämä paikkansa.
Jos seuraan saksalaismediaa ja kuuntelen saksalaispoliitikoita, -
Puola sai EU-rahaa -
korvauksena 3 miljoonan pakolaisen vastaanottamisesta.
Minä vain kysyn. En tiedä varmaksi.
Kun puhumme haasteista, jotka Ruotsin pääministeri nosti esiin, -
onko samanlaista nähtävillä myös Saksassa?
Ei. - Ei yhtä mittavasti.
Ei yhtä mittavasti ja ei siirtolaisten keskuudessa.
Olemme tottuneet parin vuosikymmenen ajan siihen, -
että toiseksi suurin turkkilaiskaupunki sijaitsee Saksassa.
Sen nimi on Berliini.
Mitä integroinnissa voisi tehdä toisella tavalla?
Me emme ole onnistuneet.
Mielestäni oli virhe luulla, että tällainen määrä voidaan integroida.
Monet maahanmuuttajat Afrikasta ja Aasiasta -
elävät edelleen kutakuinkin yhteiskunnan ulkopuolella.
Heitä suvaitaan ja autetaan, -
mutta heistä ei tule osa Saksan yhteiskuntaa.
Ajatus sulautumisesta ja integroitumisesta oli virhe.
Siitä voi kehkeytyä ongelma Saksalle.
Siitä voi kehkeytyä ongelma Saksalle mutta myös muille Euroopan maille.
Ja jos katsotaan hieman pidemmälle tulevaisuuteen -
ja jos kaikki merkit Afrikassa käyvät toteen, -
Eurooppaan tulee vielä suuri siirtolaisaalto.
Se voi kasvaa -
odotettua nopeammin Ukrainan sodan takia.
Ukraina ja Venäjä olivat suurimmat vehnäntuottajamaat.
Niiden vehnästä 80 prosenttia meni Pohjois-Afrikkaan, Egyptiin, -
Somaliaan, Eritreaan ja muualle siellä.
Ja jos se on nyt poissa, mitä siitä seuraa? Nälänhätä.
Ja nälänhätä aiheuttaa muuttoliikettä.
Suomi on mielestäni onnistunut integroinnissa melko hyvin.
Toki meillä on prosentuaalisesti paljon vähemmän maahanmuuttajia -
kuin Ruotsissa.
Mutta yleisesti ottaen meillä ei ole sellaisia ongelmia -
kuin esimerkiksi Göteborgissa tai Malmössä.
Meillä on joitain jengejä, -
pääasiallisesti nuoria työttömiä miehiä, -
jotka tappelevat keskenään.
Mutta en muista, että olisi ollut mielenosoitusta tai muuta sellaista.
He ovat aika hyvin integroituneita.
Otetaan esimerkiksi somalit.
Meillä on paljon somalipakolaisia. Suomi on vastaanottanut heidät.
Olen käynyt Mogadishussa ja nähnyt, millaista siellä on.
Täytyy sanoa, että minua vähän pelotti, että meille tulee vaikeuksia, -
vähän samanlaisia kuin Mogadishussa, -
jossa meidän piti liikkua panssaroiduilla ajoneuvoilla ja muuta.
Mutta he ovat integroituneet.
Monet bussinkuljettajat tai taksiautoilijat ovat somaleja, -
ja he puhuvat suomea.
On tärkeää, että heidän pitää kuulua yhteiskuntaan, -
oppia kieli ja noudattaa maan lakeja.
Monet arabit ajattelevat ja uskovat esimerkiksi, -
että nainen on miehen omaisuutta, -
siinä mielessä kuin maasturi, kana tai muu sellainen.
Ne ovat miehen omaisuutta.
Se ei sovi kovin hyvin Suomen yhteiskuntaan.
Tai ylipäätään lännen yhteiskuntaan.
Meillä hallinto ajoi vuosien ajan monikulttuurisuutta.
Pääministeri David Cameron antoi aikoinaan -
melkein yhtä pöyristyttävän lausunnon kuin Andersson.
Cameron sanoi, että monikulttuurisuus on epäonnistunut meillä. Se on totta.
Britanniassa on isoja kaupunkeja ja alueita, -
jotka ovat maahanmuuttajien gettoja, -
3. tai 4. sukupolven maahanmuuttajille, mutta silti.
Yksi esimerkki on Birmingham. En tiedä tarkkoja lukuja, -
mutta joissain tapauksissa asukkaiden enemmistö -
ei ole kantaväestöä.
Tällaisia alueita on ympäri maata.
Ja niin kuin täällä jo puhuttiin, meilläkin on alueita, -
joihin poliisi ei voi eikä halua mennä.
Minusta ongelma on perustavanlaatuinen.
Se juontaa juurensa siihen, että me sanoisimme, -
että britit ovat hirveitä. Tiedän, että meitä pidetään ignorantteina, -
sitäkin, mutta arrogantteina.
Mutta me sanomme, en minä, mutta monet britit sanovat, -
että britit ovat hirveitä. Meillä oli orjia ja imperiumi, -
ja me olemme pahimpia. Muistan sen jo lapsuudestani.
Se ei ole uutta. Sitä on jatkunut vuosikymmeniä.
Sanomme maahanmuuttajille: "Tulkaa! Älkää olko kuin me."
"Olkaa niin kuin olitte maassanne. Me olemme pahimpia."
Emme pysty sanomaan: "Tulkaa ja sovittakaa itsenne tänne, -
sulautukaa kulttuuriimme, omaksukaa kulttuurimme".
Emme pysty sanomaan sitä. Kaivamme maata jalkojemme alta.
Miksi se rohkaisisi ketään integroitumaan?
Se on perustavanlaatuinen ongelma, -
joka alkoi vasemmistolaisesta opetuksesta kouluissa ja yliopistoissa.
Se on vain lisääntynyt ja vallannut koko yhteiskuntamme.
Onko se kiinni opetuksesta?
Se tuli esiin pääasiassa opetuksessa kouluissa ja yliopistossa, -
hyvin nuortenkin lasten opetuksessa.
Nykyään heille opetetaan, että jos olet valkoihoinen, olet olemukseltasi paha.
Lasten pitää kirjoittaa esseitä valkoihoisuuden pahuudesta.
Se on ihan yleistä.
Mutta sitä esiintyy muuallakin.
Sitä on ajettu pitkään valtion eri elimissä.
Meillä ei ole ollut samanlaisia mellakoita kuin Ruotsissa.
Meillä on ollut paljon häiriöitä.
Meillä tehdään paljon murhia ja rikoksia.
Toki niitä tekee kantaväestökin, mutta suhdeluku on paljon korkeampi.
Se vaikuttaa oikeastaan kaikkeen.
Sitä levittää televisioyhtiöt, erityisesti BBC.
Se tunkeutuu koko yhteiskuntaan.
Mielestäni ainakin jotkut poliitikot ovat nyt havahtuneet siihen, -
että tämä on ongelma, ja se kasvaa vain.
Samaa on nähty Ranskassa ja muuallakin.
Ohjelmamme lähestyy loppuaan.
Pyytäisin jokaista esittämään loppuanalyysin tulevista viikoista -
seuraavan jaksomme edellä. Kenraali Naumann.
Odotan jännittyneenä voitonpäivän juhlintaa Venäjällä 9.5.
Ja toivon, että tulee -
edes alustava aselepo -
ja väkivaltaisuudet taukoavat Ukrainassa.
En kuvittelekaan, että se merkitsisi sodan loppua.
Se merkitsee vain taukoa Putinille, jotta joukot voivat kerätä voimiaan, -
ja hän voi yrittää sitten uudelleen.
Meidän täytyy siis olla valmiita -
vastustamaan jatkossakin yhtenä rintamana -
Putinin harjoittamaa julmaa väkivaltaa -
ja lakien rikkomista, -
vaikka se merkitsisikin sitä, että sodan kaltainen tila jatkuu vielä.
Onko Moldova seuraava? - En usko.
Kenraali Hägglund.
Uskon, että olemme siirtymässä uuteen maailmanjärjestelmään, -
jossa länsi menettää valta-asemansa -
ja jossa haastetaan mm. demokratian ja tasa-arvon aatteita.
Moderni valkoisen miehen taakka -
Kiplingiä lainatakseni -
on ollut demokratisoida maailma.
Ja johtoasemamme on päättymässä.
Sitä kesti oikeastaan vain noin 200 vuotta.
Vielä 1700-luvulla -
Kiinan bruttokansantuote oli suurempi kuin koko läntisen maailman.
Tässä on ollut vain väliaikainen jakso, jolloin olemme hallinneet maailmaa.
Se on nyt päättymässä.
Meitä on vain vähän yli miljardi.
Kiinalaisia, intialaisia ja muslimeja -
on kutakin yhtä paljon kuin meitä.
Maailmanpolitiikan painopiste -
on siirtymässä pois meidän käsistämme.
Ennustukseni on valitettavasti, että tulevan kuukauden aikana -
ja ehkä sen jälkeenkin, -
että Putin moukaroi Ukrainan armeijaa Donbasissa raskaasti -
pääosin tykistöllä ja sitten maajoukoilla.
Uskon, että Venäjä tulee etenemään merkittävästi Donbasissa, -
ei ehkä ennen toukokuun 9. päivää, mutta kuitenkin riittävästi, -
jotta Putin pystyy julistamaan voittoa.
Uskon, että se yrittää myös edetä etelässä kohti Odessaa.
Olen samaa mieltä kenraalin kanssa, että sitten tulee jonkinlainen tauko.
Se voidaan verhota aselevoksi tai sitten ei.
Tauon jälkeen Putin haukkaa uuden palan Ukrainasta.
Tämä on ennustukseni.
Onko Suomi pian osa Natoa?
Toivon, että Suomi ja Ruotsi voivat tehdä -
tarvittavat päätökset ja hakevat jäseneksi.
Se pitäisi paketoida nopeasti -
ennen Yhdysvaltojen välivaaleja.
Aavistelen, että välivaaleissa tapahtuu iso muutos.
Se vaikuttaa paitsi Yhdysvaltoihin... -...koko maailmaan.
Eurooppaan ja koko maailmaan. Aikamme päättyy.
Kiitos, kenraali Naumann, kenraali Hägglund, -
eversti Kemp ja Timo Soini.
Kiitos myös katsojille. Nähdään taas ensi kuussa -
Minne menet, Eurooppa? -ohjelman parissa. Näkemiin.
Lähi-itä, sivilisaation kehto, on tunnettu ammoisista ajoista asti -
yhtenä maailman monimutkaisimmista ja riitaisimmista alueista.
Tämä kansojen, uskontojen, voimien ja vaikutusten monisyinen tilkkutäkki -
voi jäädä viisaimmillekin paikoin arvoitukseksi.
Joka minuutti meitä pommitetaan informaatiolla, -
josta osa pitää paikkansa mutta valtaosa on epätarkkaa.
TV7 Israel kutsuu katsomaan ja kuuntelemaan huippuasiantuntijoita, -
joista valtaosa on ollut laatimassa Lähi-itää muovaavia linjauksia.
Katso Jerusalem Studio tiistaisin ja perjantaisin.
Kun sisältö ratkaisee.
JERUSALEM STUDIO TIISTAISIN JA PERJANTAISIN 20.30
Lisää TV7:n tuotantoja ja toimituksen laatimia artikkeleita -
on kotisivuillamme osoitteessa www.tv7israelnews.com.
Suomennos: Marianne Tenetz