MINNE MENET, EUROOPPA?
Riippumatta siitä, miten Venäjän tilanne kehittyy, -
Itä-Euroopan jännitteillä on kauaskantoisia seurauksia -
Euroopalle ja koko maailmalle.
Samalla kun Yhdysvallat liittolaisineen Euroopassa ja muualla -
yrittävät ylläpitää sääntöihin perustuvaa järjestelmää, -
Venäjä ja Kiina pyrkivät horjuttamaan sitä strategisen kilpailun keinoin.
Niiden toiveena on strategisen vallan uudelleenjako -
erillisille, jopa vastakkaisille leireille.
Hyvää iltaa. Olen Jonathan Hessen. Tämä on Minne menet, Eurooppa.
Tänään keskustelemassa ovat kenraali Klaus Naumann, -
Saksan asevoimien entinen komentaja -
ja Naton sotilaskomitean puheenjohtaja. Tervetuloa! - Kiitos.
Rafael Bardaji, Worldwide Strategy -järjestön johtaja -
ja Espanjan entinen kansallisen turvallisuuden neuvonantaja.
Eversti Richard Kemp, brittijalkaväen entinen komentaja -
ja kabinetin terrorisminvastaisen tiedustelun johtaja.
Ja Timo Soini, Suomen entinen ulkoministeri ja varapääministeri.
Tervetuloa! - Kiitos.
Kenraali, aluksi kysymys teille.
Tämänpäiväinen aiheemme on aika ilmeinen.
Venäjä on valmiudessa (tilanne 15.2.)
Tahtoisimme kuulla teidän kaikkien ajatuksia siitä, -
mikä meni vikaan ja mikä tähän tilanteeseen on johtanut.
Olemme vaikeimmassa turvallisuustilanteessa -
Euroopassa moniin vuosiin.
Se ei johdu Naton provokaatiosta -
eikä petetyistä lupauksista, -
niin kuin Venäjä väittää.
Se on Putinin pyrkimystä -
Kiinan presidentin tuella -
muuttaa maailmanjärjestystä.
Se, mihin Putin pyrkii ja minkä hän pani paperille sopimusluonnokseen, -
ei ole mitään muuta kuin paluuta Jaltan järjestykseen ja vuoteen 1945.
Ei vuoteen 1997, kuten Putin väittää, vaan vuoteen 1945.
Hän haluaa perustaa -
Venäjän eteen eräänlaisen turvallisuusvyöhykkeen, -
jota Venäjä kontrolloi.
Se jakaisi Euroopan jälleen kahteen leiriin.
Syy, jonka Venäjä usein esittää, -
on se, että Nato lupasi Saksan jälleenyhdistymisen yhteydessä -
olla etenemättä tuumaakaan.
Se on räikeä valhe.
Naton laajentumiskysymyksestä ei keskusteltu 2+4-neuvotteluissa.
Sen pystyy näkemään -
venäläisten entisten diplomaattien ja poliitikkojen lausunnoista, -
mukaan lukien presidentti Gorbatšovin lausunnoista.
Gorbatšov totesi selvään sävyyn, että Naton laajentumiskysymys -
ei tullut osapuolten mieleenkään.
Olin mukana hieman sivummalla 2+4-sopimuksen neuvotteluissa.
Emme ikinä keskustelleet Naton laajentumisesta.
Silloin neuvoteltiin ainoastaan siitä, -
voiko Itä-Saksa, Saksan demokraattinen tasavalta, -
olla osa jälleenyhdistynyttä Saksaa, joka on Naton täysivaltainen jäsen.
Gorbatšov myöntyi siihen tapaamisessa Kaukasuksella -
Železnovodskissa heinäkuussa 1990.
Syy Venäjän toimille -
perustuu väärään syytökseen, -
jonka mukaan Venäjää petettiin. Se ei yksinkertaisesti ole totta.
Toinen paikkansa pitämätön väite on se, että Nato uhkaa Venäjää.
Kuuluin tiimiin, joka neuvotteli Naton ja Venäjän sopimuksen v. 1997.
Me tarjosimme Venäjälle -
myönnytyksiä, jotka eivät olleet tarpeellisia, -
kuten lupauksen olla sijoittamatta uusiin jäsenmaihin ydinaseita -
tai pysyviä Nato-joukkoja.
Ja lisään vielä, että sopimuksessa, -
Pariisin sopimuksessa Naton ja Venäjän järjestelystä, -
Venäjä hyväksyi Naton laajenemisen -
ja takasi jokaiselle Euroopan maalle oikeuden -
valita vapaasti, -
mihin liittoon ne haluavat kuulua.
Kaikki presidentti Putinin ja ulkoministeri Lavrovin esittämät syyt -
edustavat mielestäni erittäin totuudenvastaista todellisuutta -
ja suhdetta, jota itse kyseenalaistaisin.
Ne kaikki ovat vääriä ja paikkansa pitämättömiä.
Olemme nyt provosoimattomassa kriisissä, -
josta Putin kantaa ainoan ja yksinomaisen vastuun.
Tohtori Bardaji.
Tänä vuonna tulee kuluneeksi 25 vuotta -
Naton Madridin-huippukokouksesta, jossa sovittiin laajenemisesta.
On hyvä muistaa, että laajentumisprosessi -
ei ollut itsestään selvä juttu. Esimerkiksi Zbigniew Brzezinski, -
USA:n presidentin entinen kansallisen turvallisuuden neuvonantaja -
vastusti laajenemista, sillä hän uskoi, että se provosoi juuri tällaiseen.
En ota kantaa, pitääkö se paikkansa.
Mutta jossain määrin täytyy ymmärtää, -
että jo 25 vuotta sitten käytiin keskustelua -
siitä, että riippumatta siitä, mikä oli Venäjän reaktio silloin, -
Venäjä voi reagoida eri tavalla tänään, sillä se tuntee vahvistuneensa.
Toiseksi ajattelen, -
että Nato on Putinin syötin nielaisseena reagoinut -
väärällä tavalla tai väärin.
Se palasi vanhoihin pelote- ja patoamiskeinoihin, -
jotka selvästikään eivät nyt toimi. Ja mistä syystä?
Ajattelen, että Putin harjoittaa sotilaallisia toimia, -
jotka eivät ylitä sodan kynnystä (tilanne 15.2.)
Esimerkiksi Donbasissa ei nähdä Venäjän joukkoja vaan vihreitä miehiä.
Miten pelotetaan ja rajoitetaan joukkoja, -
joiden olemassaolo kiistetään?
Miten vahvistetaan pelotetta epätavanomaista asevoimaa vastaan?
Nato lähettää koneita vahvistamaan aluettamme, mikä on hyvä, -
mutta pitää vastata neuvokkaasti Venäjän epätavanomaisiin uhkiin, -
niin ilmoitettuihin kuin kiistettyihinkin joukkoihin.
Venäjä on tuonut rajalle tuhansia sotilaita.
Se ei luultavasti ole välitön riski.
Yksiköt voivat tunkeutua Ukrainaan tai muualle -
ja aiheuttaa poliittista kuohuntaa.
Sitä ei oikein nähdä Naton komiteoissa.
Mielestäni meidän täytyy istua alas, arvioida strateginen asemamme -
ja pohtia, missä kohtaamme vastustajan paremmin ehdoin -
eikä vain reagoida Putinin päivittäisiin toimiin.
On joka tapauksessa uskomatonta, että tiedon aikakaudella -
kukaan ei tiedä, mitä Putinilla on mielessä.
Yksikään tiedustelupalvelu ei pysty ennustamaan, mitä tapahtuu.
Tämä on myös tiedustelun kriisi, jota pitää tarkastella.
Poliittisilla johtajilla ei ole tarvittavia työkaluja -
arvioida tilannetta ja toimia oikealla tavalla.
Eversti Kemp.
Uskon, että Putin reagoi lännen heikkouteen.
Hänen jokainen liikkeensä on reaktiota heikkouteen.
Sitten hän arvioi heikkoutta taas ja päättää, mitä tehdä seuraavaksi.
Hän on nähnyt sen monesti. Kun hän hyökkäsi Krimille vuonna 2014, -
vastaus oli heikko eikä siitä ollut haittaa Venäjälle.
Monin tavoin hän on oikeassa. Länsi on heikko.
Tarvitsee vain katsoa, miten USA ja Nato hoitivat Afganistanin -
vain puoli vuotta sitten. Uskon sen heikkouden kannustaneen Putinia -
ja rohkaisseen häntä menemään eteenpäin.
Tuskinpa oltaisiin tässä tilanteessa, jos Afganistanin tilanne -
olisi hoidettu eri tavalla puoli vuotta sitten ja aikaisemmin.
Ja mitä länteen tulee, -
tilanne on hyvin ilmiömäinen.
Maissamme, ainakin Isossa-Britanniassa, -
on paljon ihmisiä, jotka kutsuvat meitä sodanlietsojiksi -
ja syyttävät Natoa, kenties venäläisten yllyttämänä ja rohkaisemana.
Tällainen ilmiö on havaittavissa, -
vaikka, kuten kenraali Naumann sanoi, tilanne on selvä.
Ei epäilystäkään, kuka tilannetta aiheuttaa.
Ja kuten Rafael toi esiin, olemme saaneet paljon tiedustelutietoa.
Tietoa Venäjän liikkeistä on julkaistu ennennäkemättömällä tavalla, -
mutta oman kokemukseni pohjalta tiedusteluyhteisössä voin sanoa, -
että iso osa tiedustelutiedosta on melko varmasti disinformaatiota, -
jota Venäjä tahallaan syöttää, jotta toistaisimme sitä kuin papukaijat.
Rafael on oikeassa sanoessaan, että meiltä puuttuu -
tosiasiallista tiedustelutietoa, jota tarvitaan päätöksenteossa.
Rafael puhui myös lännen reaktiosta -
rajoitettuun sodankäyntiin, joka ei ylitä sodan kynnystä.
Siinä olemme olleet tosi heikkoja.
Meidän tulisi tutkia tarkkaan, miten toimimme esimerkiksi silloin, -
kun Putin tekee salamurhayrityksiä Lontoossa.
Miten vastaamme siihen? Ei riitä, että karkotetaan muutama diplomaatti.
Meidänkin tulisi toimia harmaalla alueella -
ja tehdä asioita, joista on Venäjälle haittaa sotilaallisesti.
Ehkäpä ei tulisikaan vastata Ukrainan kriisiin Ukrainassa -
vaan jossain muualla. Mutta Putin on haistanut heikkouden ja toiminut.
Herra Soini.
Minäkin ajattelen, että ensinnäkin Putin testaa Euroopan uusia johtajia.
Angela Merkel oli todella pitkään Euroopan johtohahmo.
Nyt Saksassa on uudet johtajat.
Putin testaa heitä ja myös Bidenin hallintoa. Se on varma.
Koko juttu liittyy neuvostoimperiumin luhistumisen traumaan.
Se on ollut meidän aikamme suurin geografinen -
tai geopoliittinen tuho.
Se on Venäjälle trauma.
Venäjä aloitti tämän Georgiassa jo vuonna 2008.
Venäjä hyökkäsi Abhasiaan ja Etelä-Ossetiaan.
Sama tapahtui, kun Venäjä pelkäsi värivallankumousta -
Maidanilla, kun korruptoitunut Janukovytš sai lähteä.
Sitten Venäjä hyökkäsi Krimille -
ja käynnisti konfliktin Donbasin alueella.
Sama ilmiö.
Ja nyt Venäjä lisää painetta Ukrainan suuntaan.
Samaan aikaan pitää tarkkailla, mitä Venäjä tekee toisaalla.
Valko-Venäjällä sorrettu kansa lähti haastamaan valtaapitäviä -
ja Lukašenkan hallintoa vain joitain kuukausia sitten.
Kansa on täysin alistettua.
Lukašenka ei antanut Putinille lentokenttiä, -
jonne lähettää koneita.
Nyt Valko-Venäjällä on noin 30 000 venäläissotilasta.
Valko-Venäjä on hiljentynyt.
Kazakstanissa oli opposition mielenosoituksia. Ne hiljennettiin.
Moldova on hiljaa kaasun takia.
Täytyy tarkastella, mitä he tekevät -
entisellä Neuvostoliiton alueella.
He ovat onnistuneet siinä ampumatta laukaustakaan -
maksamatta lainkaan poliittisesti tai sotilaallisesti.
Minusta se on isossa kuvassa Venäjän strategia.
Venäjän karhu on nukkunut talviunta pitkään ja herännyt nyt kevääseen.
Keskitytäänpä pariin lausuntoon, -
jotka presidentti Putin on antanut.
Ensimmäinen on Pietarin kansain- väliseltä talousfoorumilta v:lta 2016.
Hän sanoi: "Isot globaalit konfliktit on vältetty viime vuosikymmenet -
geostrategisen voimatasapainon ansiosta."
... "Se oli molemminpuoliseen uhkaan perustunut siunaus."
"Molemminpuolinen uhka takasi rauhan maailmanlaajuisesti."
Toinen Putinin lausunto -
tulee Münchenin turvallisuus- konferenssista vuodelta 2007: -
"Ymmärrämme, että vielä koittaa hetki, -
jolloin ydinpotentiaalimme neutralisoidaan."
Hän viittasi USA:n ohjuspuolustuksen kehitykseen.
"Tämä tarkoittaa, että suurvalloista yksi kokee täydellistä turvallisuutta -
eli se voi tehdä mitä tahtoo."
Näin ollen Putin esitteli epäsymmetrisen asekilpailun, -
jossa jokainen kehitti tilannetta tasapainottavan aseen.
Se osoittaa, että Venäjällä on sellainen käsitys, -
että Venäjän talouden tämänhetkinen vajoaminen ja heikkeneminen -
on vain väliaikaista ja pian Venäjä nousee taas supervallaksi -
luultavimmin Yhdysvaltojen ja Euroopan rinnalle -
ja sitten jälleen tietysti myös Venäjään viitaten. Miten näette sen?
Asiaan vaikuttaa pari tosiasiaa.
Venäjä on maailman suurin valtio.
Sen alue levittäytyy 11 aikavyöhykkeelle.
Se on vahva ydinvalta, Yhdysvaltojen jälkeen suurin.
Venäjällä on valtavat luonnonrikkaudet.
Samaan aikaan se on yksi sen heikkouksista.
Venäjä on riippuvainen raaka-aineiden viennistä.
Venäjä ei tuota mitään, mitä muut haluaisivat ostaa, -
aseita lukuun ottamatta.
Lisäksi Venäjällä on valtava väestötieteellinen ongelma.
Ajan oloon se pahenee.
Venäjän väestöongelma -
on paljon pahempi kuin millään Euroopan maalla.
Venäjällä on valtavat ympäristöongelmat, -
jotka johtuvat ikiroudan sulamisesta.
Se maksaa. Jos Venäjä tahtoo korjata -
elinolot ja teollisuuslaitokset Itä-Siperiassa, -
pelkästään rakennusten uudistaminen maksaa miljardeja dollareita.
Venäjällä ei ole siihen varaa ilman vapaakauppaa lännen kanssa.
Jos Venäjä haluaa lähteä vastakkainasetteluun lännen kanssa -
saadakseen supervallan aseman, -
se tuhlaa voimavarojaan kansansa kustannuksella.
Se, onko tämä luja pohja -
vakaalle hallinnolle, on erittäin kyseenalaista.
Pidän sitä Putinin Akilleen kantapäänä.
Meidän tulisi todella tarttua siihen -
ja hyvin ennakoivalla tavalla -
haastaa Putinia ajattelemaan kauaskantoisesti -
eikä vain oman elinikänsä mitalta.
Tohtori Bardaji?
Sodankäynnistä pitää muistaa se, -
että tiedetään, miten sota aloitetaan, mutta ikinä ei tiedetä, miten se loppuu.
Niin se on Putinillekin, vaikka Venäjä on investoinut valtavasti nyt 7 vuotta -
ja modernisoinut asevoimansa täysin. Sodankäynti on hyvin monimutkaista.
Venäjän ja Neuvostoliiton historia ei tässä suhteessa ole mairitteleva.
Täällä mainittiin Georgia.
Pientenkin alueiden valtaaminen vie siltä hirvittävästi resursseja.
Ukrainalla on ollut hyvin paljon aikaa varautua hyökkäykseen.
Sodassa yllätyselementti on erittäin tärkeä.
Tässä on kronikka ennalta ilmoitetusta miehityksestä.
Ukrainan miehittäminen tulee olemaan hyvin vaikeaa Venäjän asevoimille.
Kenties tämä ei ole Putinin poliittinen tavoite.
Ehkäpä jonkin virhelaskelman seurauksena päädytään sotaan.
Minusta hän on jo nyt saavuttanut monia poliittisia tavoitteita.
Naton yhtenäisyydestä -
ja Euroopan unionin ei niin vahvasta yhtenäisyydestä huolimatta -
Putin on runnonut läpi näkemyksensä Ukrainan Nato-jäsenyydestä.
Hänellä on valta sulkea kaasuhana.
Hän voi myös palata kansansa luo sanomaan: -
"Vältin sodan mutta sain myönnytyksiä länneltä." (Tilanne 15.2.)
Tätä tilannetta voisi luonnehtia poliittiseksi sodankäynniksi.
Me hylkäsimme poliittisen sodan taistelukentän -
25―30 vuotta sitten, kun kylmä sota päättyi.
Länsi ei ole toteuttanut psykologista tai poliittista operaatiota 40 vuoteen.
Emme ole valmistautuneet siihen.
Toistaiseksi (15.2.) painopiste on ollut politiikassa, ei sotilasmiehityksessä.
Samaa mieltä. Vaikka Putinilla on -
rajalla paljon joukkoja -
ainakin verrattuna liittoutuneiden ja Ukrainan joukkoihin, -
en usko, että ne riittävät täysimittaiseen hyökkäykseen, -
saati Ukrainan miehitykseen. Pystyäkseen siihen -
Hänen pitää kasvattaa joukkojaan luultavasti viisinkertaisesti.
En usko, että hän pystyy siihen.
Rajoitettu operaatio onnistuisi varmasti paremmin.
Toinen asia, joka pitää ottaa huomioon, -
on se, hyväksyykö Venäjän kansa sen, että venäläissotilaita kaatuu.
En usko, että hyväksyy niin kuin joskus.
Esimerkiksi Tšetšenian sodassa kaatui aika paljon venäläisiä, -
ja Venäjän pitikin sitten vetäytyä, sillä kansa ei enää hyväksynyt -
samanlaisia tappioita kuin aikanaan selviytymiskamppailussa.
Talousasioita pohdittaessa ei pidä unohtaa, -
että Venäjä ja Kiina ovat nykyään läheiset.
Kylmän sodan alussa uhka tuli sekä Venäjältä että Kiinasta, -
mutta silloin ne olivat keskenään vihoissa.
Nykyään ne eivät ole.
Niillä on yhteinen vihollinen, länsi, erityisesti Yhdysvallat.
Uskoakseni Venäjä on nykyisin -
suurin Kiinan resurssien vastaanottaja maailmassa.
Luulen, että Kiinan presidentti Xi -
on erittäin hyvillään siitä, mitä Venäjä tekee nyt.
Maailmanlaajuisessa kilpailussa meidän tulisi tarkastella -
Venäjää ja Kiinaa yhdessä eikä esimerkiksi vain Venäjää.
Yhdessä ne ovat aika vaikea vastustaja lännelle -
paitsi sotilaallisesti myös taloudellisesti -
ja esimerkiksi kybersodankäynnissä -
ja muissa uusissa sodankäynnin muodoissa.
Tilannetta tulisi siis tarkastella ongelmana Venäjän ja Kiinan taholta.
Olemme nyt Helsingissä, maanne pääkaupungissa.
Tahdon kuulla ajatuksianne siitä, mitä edellä on sanottu, -
mutta myös siitä, että Suomen suhde Venäjään on aika ainutlaatuinen -
verrattuna muihin Euroopan maihin.
Suomi kykenee olemaan väleissä Venäjän kanssa -
mutta on samalla osa länttä.
Mikä Suomessa on erilaista, kun se on saanut yhtälön toimimaan?
Yksi tärkeä asia, joka täytyy ymmärtää, on se, -
että Venäjä on šakinpelaajien kansakunta.
Se, mitä nyt tapahtuu, on sitä, -
että Putin on käsikirjoittanut tämän elokuvan, -
ohjannut tämän elokuvan ja esittää tässä elokuvassa pääosaa.
Kaikki se tapahtuu aivan silmiemme edessä.
On aina tärkeää nähdä, -
mitä itse asiassa tapahtuu ja mikä on vain puhetta.
Mitä on tapahtunut? Putin on kaikkialla.
Hän on pääuutisissa. Hän on hyvin tärkeä.
Kaikki haluavat päästä samaan kuvaan ja käydä Moskovassa.
Kun Órban kävi siellä, se herätti hämmästystä.
Mutta sitten kävi Macron ja nyt Scholz.
Putin johtaa show'ta koko ajan.
Tilanne voi päättyä niin, -
että hän on aiheuttanut tilanteen -
ja uhannut Ukrainaa sodalla -
mutta hän on elokuvan lopussa rauhanviestin tuoja.
Hän on aiheuttanut koko sotkun -
ja sitten hän pelastaa meidät kaikki sotkusta, jonka hän itse aiheutti.
Tätä on hybridioperaatio.
Ja puhuitte Valko-Venäjästä.
Se antaa Moskovalle tässä suhteessa lisäarvoa.
Helmikuun 14. päivänä Venäjän duuma Moskovassa käsitteli esitystä, -
jossa vedotaan Donbasin -
ja naapuritasavallan itsenäisyyteen.
Mitä tämä on saanut aikaan tämänhetkisessä todellisuudessa -
sellaista, mikä ei ole Moskovan suosiossa?
Putin on onnistunut -
hyödyntämään lännen heikkouksia -
kuten eversti Kemp sanoi.
Hän näki sen, miten Yhdysvallat -
johti Naton liittouman Afganistanista.
Miten voimakkaasti näette tämän -
Venäjän yrityksenä ja Venäjän yrityksenä Kiinan tuella -
ymmärtää ja tunnistaa säröjä, -
joista olemme keskustelleet viime kuukausien aikana.
Hän puhuu Eurooppaa ja USA:ta halkovista säröistä -
ja hyödyntää niitä saadakseen lisää voittoja.
Putinilla on yksi suunnattoman suuri etu.
Hänellä on käsissään kaikki kortit.
Hän pystyy valitsemaan, minkä kortin hän pelaa milläkin hetkellä.
Hän tekee päätökset yksin, -
kun taas lännen pitää saavuttaa yhteisymmärrys liittolaisten kesken.
Se on äärimmäisen vaikea ja aikaa vievä tehtävä.
Se on suuri ero.
Toiseksi hän onnistui jossain, missä kukaan ei ole aiemmin onnistunut.
Hän muodosti ennen Pekingin olympialaisia liiton Kiinan kanssa.
Kiina ensimmäistä kertaa historiassa -
otti kantaa Nato-asiaan.
Vastineeksi Putin asettui tukemaan Kiinaa -
Taiwania ja indopasifista merialuetta koskevissa vaatimuksissa.
Samassa yhteydessä Kiina tarjosi Putinille -
mahdollisuutta vaimentaa ja pienentää -
lännen mahdollisten talous- ja finanssipakotteiden vaikutuksia.
Putin on tällä hetkellä suotuisassa asemassa, -
sillä hän pystyy valitsemaan -
keinon, ajoituksen ja paikan toimilleen.
Ja samaan aikaan hänen vastustajansa, länsi, -
on Afganistanin katastrofin heikentämä.
Länsi ei ole sisäisesti yhtenäinen, ei Yhdysvallat eikä Eurooppa.
Ja Euroopassa on isona ongelmana johtajien vaihtuminen, -
ja johtajilla ei ole selvää näkemystä tai kykyä -
käyttää kansainvälisen politiikan kaikkia keinoja, -
mukaan lukien sotilaallisia keinoja.
Ja sanon tämän saksalaisena, sillä heikoin lenkki -
tässä Euroopan palapelissä on Saksa. Saksalla on rikkinäinen suhde -
sotilaallisen voiman käyttämiseen politiikan keinona -
rauhan saavuttamisessa, ei sotimisessa.
Se on tilanne, jossa nyt olemme.
Nyt meidän pitää löytää ulospääsy, -
joka tarjoaa meille väylän palata -
päättäväisyyteen ja yhtenäisyyteen -
ja samaan aikaan saa Putinin vakuuttuneeksi siitä, -
että ainoa tie eteenpäin ovat rauhanomaiset ratkaisut.
Tohtori Bardaji.
Länsi ja Venäjä elävät melkein rinnakkaistodellisuuksissa.
Emme mielestäni ymmärrä tilannetta kovin hyvin.
Pidin siitä, mitä herra Soini sanoi. Venäjä on šakinpelaajien maa.
Muistan, miten länsi reagoi Kasparoviin, -
kun hänestä tuli šakin maailmanmestari.
Investoimme miljoonia dollareita IBM:ään, -
jotta tietokone päihittäisi hänet.
Parin version jälkeen Deep Blue 2 voitti. En muista vuotta.
Sen jälkeen huokaisimme helpotuksesta, -
kun teknologiamme voitti ihmisaivot. Olimme väärässä ja olemme edelleen.
Käsityksemme pohjautuvat ihan vääriin olettamuksiin.
Ongelma ei ole se, että Putin ajaa agendaansa.
Se on aina ollut julkista.
Tarvitsee vain kuunnella Kasparovia New Yorkissa. Hän tiesi alusta asti.
Ulkopoliittisia artikkeleita Putinin agendasta -
on luettavissa vuodesta 1977. Se ei ole salaisuus.
Me olemme šokissa, sillä emme voineet uskoa.
Presidentti Bush sanoi: "Katsoin häntä silmiin ja näin hänen sielunsa."
Ei katsonut tarpeeksi tarkasti.
Putin oli revisionisti.
Hän ei hyväksynyt toisen maailman- sodan jälkeistä liberaalia järjestystä.
Hän yrittää puolustaa etujaan.
Maailmassa on käynnissä suurvaltakilpailu.
Olemme hypänneet ajassa sata vuotta takaperin.
Länsi ei ole valmistautunut psykologisesti -
reagoimaan suurvaltakilpailun eri seurauksiin.
Lännen suurimmat vastustajat ovat Kiina ja Venäjä.
Sitten on ryhmä pienempiä vastustajia, kuten Iran.
Ne voivat laittaa kartan uusiksi.
Mielestäni me panemme toivomme IBM:n voittoon Putinista.
Meidän pitää tarkastella kriittisemmin itseämme ja reaktioitamme.
Iso-Britannia on ollut aktiivinen, toisin kuin muu Eurooppa ja länsi.
Se on yrittänyt käynnistää -
jonkinlaista harkittua kriisinhallintalinjausta.
Voitteko selittää sitä?
Pääministeri Boris Johnson kutsui koolle COBRAn, -
jota tekin olette johtaneet.
Miten päättäväisesti mielestänne -
Iso-Britannia on ryhtynyt käsittelemään näitä asioita?
Yksi perustavaa laatua oleva näkökohta on se, -
että historiallisesti Britannia on jo usean vuoden ajan -
myös Afganistanissa ja Irakissa, -
joissa asiat eivät aina ehkä sujuneet toivotusti.
Britannia on historiassa ollut läheinen USA:n kanssa tarkoituksella, -
kun taas esimerkiksi Ranska ja Saksa, -
etenkin Ranska, haluavat mennä eri suuntaan.
Macronin oma diplomatialinja osoittaa sen.
Hän haluaa strategista autonomiaa USA:sta.
Hän haluaa, että Eurooppa toimisi itsenäisemmin -
sotilaallisesti, diplomaattisesti ja kaikin tavoin.
Britannia tahtoo yhteistyötä USA:n kanssa.
Se pitää sitä etujensa mukaisena.
Kriisin alusta alkaen Britannian ja USA:n linja on ollut yhteneväisempi -
kuin Euroopan muiden maiden ja USA:n linja.
Siksi olemme lähettäneet Ukrainaan 2 000 panssarintorjuntaohjusta.
Lähetimme Ukrainaan joukkoja, hyvin pieniä mutta kuitenkin, -
ja myös tiedusteluapua.
Britannian linja on ollut paljon vahvempi -
kuin esimerkiksi Saksan, joka on lähettänyt joitain teräskypäriä.
Niistä voi olla hyötyä. - Kevlar-kypäriä. Toki.
Mutta sekin on saanut jotkut Saksassa -
syyttämään Saksan hallintoa sodanlietsonnasta.
Saksa on totta kai maksanut historiassa omat oppirahansa, -
mutta ehkä siihenkin liittyy virhekäsityksiä.
Näyttää, että Saksa on epäonnistunut täysin sen ymmärtämisessä, -
että sotavoimaa voi käyttää rauhan ajamiseen -
eikä vain hyökkäystarkoituksessa.
Luulen, ettei Britannia... - Saksan kansa oppii nopeammin kuin hallinto.
Toivottavasti se näkyy vaaleissakin.
Mielestäni Britannia on omaksunut paljon jyrkemmän linjan, niin tai näin.
En usko, että Britannia lähettää taistelujoukkoja Ukrainaan, -
mutta tukee kyllä kaikin muin keinoin, esimerkiksi lähettämällä -
erikoisjoukkoja ja tiedusteluasiantuntijoita.
Jo mainittu COBRA on Britannian kriisinhallintakomitea, -
vastaava kuin Valkoisen talon tilannekeskus.
Palvelin COBRAssa monta vuotta.
Sen tehtävä on koordinoida brittihallinnon toimia tilanteessa.
Tapaamisessa siis käsitellään sitä, -
miten voimme auttaa Ukrainaa, mutta myös sitä, -
miten toimitaan Ukrainassa olevien Britannian kansalaisten kanssa -
ja miten vastataan mahdollisiin neuvostotoimiin Britanniaa vastaan.
Anteeksi, venäläisten. Ajatukseni ovat menneessä ajassa.
Miten tiedustelupalvelu, asevoimat ja poliisi vastaavat siihen?
Se on COBRA-tapaamisen tarkoitus.
On tärkeä, että tilanne hoidetaan taiten ja oikealla tavalla.
Emme ole nähneet sitä.
Onneksi emme ole nähneet Bidenia Moskovassa pitkän pöydän päässä -
Putinia vastapäätä niin kuin Euroopan... - Emme vielä.
Tilanteen hoitaminen on tärkeää mm. siksi, -
että ensinnäkin se vaikuttaa Putinin tuleviin toimiin -
riippumatta hänen toimistaan Ukrainassa.
Ja kenties vielä tärkeämpänä Kiinan Xi seuraa, -
mitä länsi, etenkin USA, tekee Ukrainan suhteen, -
kun Xi päättää toimistaan erityisesti Taiwanin suhteen.
Minusta yksi asia, joka meidän täytyy muistaa, on se, -
että Euroopan unionissa, kuten kenraali Naumann sanoi, -
on lähes 30 maata päättämässä yhteisestä linjauksesta.
Mutta Puola toimi erittäin hyvin.
Se on ollut ainoa onnistunut asia, -
minkä länsi on tehnyt kriisin aikana.
Tarkoitan sitä, kun Puola pysäytti pakolaisaallon, -
joka oli tulossa Valko-Venäjältä.
Se oli Lukašenkon ja Putinin hybridioperaatio.
Ja kun Puola sanoi: "Tämä käytävä on kiinni", virta tyrehtyi.
Se oli yksi palanen pelikentällä.
Euroopan unioni uhkasi sitä. - Totta, mutta Puola ei taipunut.
Se pyyhittiin pois pöydältä hyvin helposti.
Se oli yksi palanen. Vastaavaa on aina Georgiassa ja Moldovassa.
Kun osoittaa päättäväisyyttä ja voimaa, he perääntyvät.
Ne eivät milloinkaan peräänny, -
elleivät niille vastata voimalla.
Kenraali, olette arvostellut aika kärkevästi -
Saksan kriisinhallintaa -
Itä-Euroopan tilanteessa.
Uskotteko, että asia korjataan tulevaisuudessa?
Oppiiko hallinto virheistään?
Vai onko tämä suuntaus, joka heijastuu myös muuhun Eurooppaan?
Heikko Saksa merkitsee heikkoa Eurooppaa.
Heikko Britannia merkitsee heikkoa Eurooppaa. Samoin Espanja.
Jokainen on palanen. Heikko lenkki vaikuttaa koko maanosaan.
Ensinnäkin sanoisin, -
että aika moni eurooppalainen on tyytymätön siihen, -
että saksalaiset esiintyvät rauhaa rakastavina.
Aina niin ei ole ollut. Niinpä...
Se täytyy pitää mielessä.
Mutta rauhaa rakastavan ja illuusioista haaveilevan välillä on iso ero.
Uskon, että enemmistö saksalaisista, kuten mielipidemittaukset osoittavat, -
uskoo, että Saksan täytyy tehdä velvollisuutensa, -
liittyä Euroopan muiden maiden yhteisymmärrykseen, -
sisällyttää kriisinhallintaan kaikki kansainvälisen politiikan keinot -
ja osoittaa päättäväisyyttä.
Tarkoittaako tämä, että tulemme näkemään sotilaallista varustelua?
Se on valmisteilla, -
mutta nykyinen hallitus ei halua muuttaa sitä.
Vahvistamattomien huhujen mukaan -
Saksa pohtii tulevaisuuden hävittäjistä samaa vaihtoehtoa, -
josta Suomi päätti hiljattain.
Nähtäväksi jää.
Saksan kohdalla pitää paikkansa eräs asia, -
jonka espanjalais- ja brittikollegat tässä -
varmasti vahvistavat. Saksa on useimmiten tehnyt oikeita päätöksiä -
mutta auttamattomasti liian myöhään.
Siihen täytyy tulla muutos ja varmasti tuleekin.
Viittasitte tietysti F-35-hävittäjiin. Tohtori Bardaji?
Heitän pöydälle halveksittavan ajatuksen.
Noin 4,5 vuotta sitten -
Yhdysvaltain presidentti Trump sanoi, että Nato on vanhentunut.
Koko maailma hyökkäsi häntä vastaan.
1,5 vuoden päästä Trumpin vastakohta presidentti Macron -
kutsui Natoa aivokuolleeksi.
Mitä jos molemmat ovat oikeassa, että se onkin vanhentunut ja aivokuollut?
Koko reaktio, joka on hyödyttänyt Natoa -
ja Stoltenbergiä, sillä hän on nyt taas parrasvaloissa.
Mutta jos meillä on zombiorganisaatio, joka ajan oloon hyödyttää Putinia, -
koska emme luo järjestelyjä, -
ylläpidämme vain organisaatiota, joka on kävelevä ruumis.
Meidän on käytävä läpi tällainenkin ajattelu, -
näyttipä se aluksi miten radikaalilta tahansa.
Mutta jos me nyt kiirehdimme investoimaan moderniin kalustoon -
ja ostamme Amerikasta F-35-hävittäjiä, -
sen sijaan että ylläpidämme omaa asetuotantoa Euroopassa?
Tulee seurauksia, joista emme vielä tiedä -
ja jotka voivat tehdä Euroopasta heikomman kuin kriisin alussa.
Meidän täytyy miettiä vaihtoehtoja, -
jotta näemme kaikki vaikutukset, joita kysymyksellä voi olla -
Euroopan turvallisuudelle jatkossa.
Tahtoisin kuulla näkökulmaa -
myös eurooppalaisten kansallisiin mielipiteisiin, -
kun puhutaan julkisesta reaktiosta.
Se näkyi aika selvästi Amerikan televisiossa, -
jossa oli aika paljon vihamielisyyttä etenkin Venäjää kohtaan.
Venäjän televisiossa puolestaan oli kärkästä vihamielisyyttä USA:ta kohti.
Mutta vastakkainasettelu eurooppalaisten, -
mannereurooppalaisten ja Brittein saarten eurooppalaisten, -
ja Venäjän välillä ei ollut niin kärkevää.
Säröä pyrittiin lieventämään niin paljon kuin mahdollista -
ymmärtäen samalla, että olemassa on ongelma, joka pitää hoitaa.
Missä on se jako ja kyvyttömyys, -
jossa eurooppalaiset pystyvät tunnustamaan täysin tarpeen -
nousta ja sanoa: "Nyt riittää"?
Ennen kuin vastaan, kommentoin Rafaelin näkökulmaa -
Naton merkityksestä nykyisin. Yksi seuraus tilanteesta voi olla se, -
että Nato joko hajoaa osiksi -
tai jopa muodostuu erillisiä liittoja.
Kuten AUKUS. - Niin. AUKUS raivostutti ranskalaiset, -
mikä auttaa meitä kaikkia.
Ensi kerralla otamme paneeliin ranskalaisen. - Voin ehdottaa paria.
AUKUS on liitto, joka voi onnistua toimimaan vastavoimana Kiinalle.
Samaan tapaan voisimme luoda jonkinlaisen liiton -
esimerkiksi Britannian, Hollannin ja Itä-Euroopan maiden kesken.
Niistä osa on Naton jäseniä, osa ei.
Se voisi saada aikaan tehokkaamman ja yhtenäisemmän vastauksen, -
kun Putin seuraavan kerran hyökkää. Pidän sitä todellisena näkymänä.
Pitäisin myös erittäin tervetulleena jonkinlaista Itä-Euroopan AUKUSia.
Mitä tulee kysymykseen, -
länttä, Yhdysvaltoja ja Eurooppaa, -
valtaosaa Euroopan maista ellei kaikkia, ainakin Länsi-Eurooppaa, -
vaivaa woke-ajattelu. Se tarkoittaa, että kaikki ovat samanlaisia, -
kaikkiin pitää suhtautua ystävällisesti, -
mihinkään ei voi puuttua eikä herättää kenessäkään vihamielisyyttä -
ja että muualla maailmassa ajatellaan samoin meistä. Se ei ole totta.
Mainitsitte, että Venäjä suhtautuu länteen vihamielisemmin -
kuin länsi siihen. En tarkoita, että vihamielisyys olisi hyvä asia, -
mutta on tilanteita, joissa maiden tulisi seistä rinnakkain ja tukea -
vastatoimia hyökkääjää vastaan.
Mainitsin aiemmin huolestuttavan suuntauksen Euroopassa.
Ihmiset syyttävät tilanteesta Natoa.
Se on ongelma maillemme.
Se tulee osittain tietynlaisesta nihilismistä, globalismista -
ja kansainvälisyydestä, jotka ovat sekoittaneet maitamme vuosien ajan.
On oltu esimerkiksi vastahakoisia syyttämään Kiinaa -
siitä, mitä kutsun Kiina-virukseksi tai jotkut kutsuvat koronaksi.
Ei pyritä selvittämään alkuperää ja pohdita, mitä asialle tehdään, -
vaan pitää välttää koko aihetta. Se on heikkous, joka pitäisi korjata.
Minusta Richard puhuu asiaa.
Jos katsotaan esimerkiksi historiaa, -
miten eurooppalaiset ovat reagoineet -
sotiin ja sodan uhkiin, -
meillä on ollut useita rauhanmarsseja.
Nyt kun Venäjä uhkaa sodalla -
yksittäistä maata, -
ei ole nähty yhtäkään rauhanmarssia (tilanne 15.2.) -
yhdessäkään Euroopan pääkaupungissa.
Ei signaalia eikä merkkiä.
Missä ovat kansalaisjärjestöt ja rauhanaatteen kannattajat?
Missä on älymystö? Missä ovat professorit? Missä ovat kaikki?
Ne keskittyvät yhteen maahan. Tiedän, mihin. - Totta.
Tämä on ihmeellistä, jos reagoimme niin kuin olemme tavanneet.
Mutta kun kyse on "oikeistosta" tai muusta, kaduilla on täysi hulina.
Britanniassa niin kutsutut rauhanorganisaatiot -
ovat tuominneet Naton. Joissain tapauksissa myös Venäjän, -
mutta yleisimmin omat.
Ei tunnisteta todellista ongelmaa ja järjestetä rauhanprotestia sitä vastaan.
Se on asia, -
josta herää seuraava kysymys.
Edistävätkö Euroopan maanosa tai Euroopan kansallisvaltiot -
kestävällä tavalla koulutusjärjestelmiä, -
jotka herättävät nuoret ymmärtämään, -
että todellisuuksia vastaan pitää taistella -
eikä todellisuuksia voi luoda ilman työkaluja?
Katsokaapa minua. Minusta me...
Meistä tuli maita, jotka katsovat pääosin sisään päin.
Olemme tottuneet hyvinvointiin, kukoistavaan talouteen, -
kansainväliseen yhteistyöhön, joka on tuonut meille suunnattomia etuja, -
globalisaation.
Me koostumme yhteiskunnista, jotka ovat tottuneet -
matkusteluun ympäri maailman ja horisontin laajentamiseen -
ja jotka ovat aiempaa valmiimpia kompromisseihin -
ja omista arvoista luopumiseen, -
jos se edistää yhteiseloa.
Ja olemme unohtaneet, -
että kaikesta tästä hyvästä huolimatta -
on olemassa ristiriitoja ja kilpailevia arvoja -
sekä kilpailevia järjestelmiä.
Unohdimme, että vapaus voidaan taata vain, -
jos ihmiset ovat valmiit ottamaan vastuuta -
rauhan ja vapauden puolustamisesta.
Sen olemme unohtaneet.
Olemme tottuneet mukavaan elämään -
rauhassa, vauraudessa ja vakaissa oloissa.
Putin antoi meille herätyshuudon.
Siitä on seurannut jotain, mitä hän ei toivonut.
Euroopan unionin ja Naton yhtenäisyys on vahvistunut.
Jos katsomme ystäväämme Timo Soinia, -
maat ovat yhä valmiimpia -
harkitsemaan Nato-jäsenyyttä.
Aiemmin ne suhtautuivat siihen vastahakoisemmin.
Uskon, että tämän kriisin seurauksena -
saattaa vahvistua se ajatus, -
että meidän, lännen, uskomaton saavutus on se, -
että olemme löytäneet ratkaisun, jotka takaavat yksilölle -
maksimaalisen vapauden, -
jota lain voima suojelee -
kaikkea muuta vastaan.
Se voi kokea uudelleen heräämisen ja nuoremme alkavat ymmärtää, -
että lännen suurin saavutus voidaan taata vain, -
jos he ovat valmiit kantamaan vastuuta sen suojelemisesta.
Tunnelin päässä on valoa, ainakin minun mielestäni.
Espanjassa on presidentti, joka aktiivisesti pyrkii -
muuttamaan asioita.
Tietyt puolueet yrittävät saada takaisin uskoa -
paljon menettäneen maan kansallisiin toiveisiin.
Poliitikot ovat aktiivisia. Yleensä vain väärällä tavalla.
En juurikaan arvosta aktiivisuutta itsessään.
Donald Rumsfeld sanoi vuosia sitten, -
että Eurooppa on jakautunut vanhaan ja uuteen Eurooppaan.
Vanha Eurooppa elää skitsofreenisessa tilassa.
Yhtäältä on museoiden Eurooppa: kaunis, historiallinen, taide, -
loistokas menneisyys.
Toisaalla on Pariisin Disneyland, huvipuisto, -
kaikille avoin hyvinvointivaltio, mikä ei ole kestävää.
Museoiden ja Disneylandin lisäksi ei ole juuri muuta.
Voi uskoa Euroopan nuoriin. Väestö kutistuu.
Missä nuoret ovat? Ei synny vauvoja.
On olemassa iso korvausteoria, -
jonka tasavaltalaiset Ranskassa mainitsivat eilen.
Euroopan suurin haaste strategisesti on demografinen itsemurha.
Siihen liittyy ja sitä selittää -
perinteisten judeo-kristillisten arvojen luhistuminen: -
perhe, auktoriteetti, vastuullisuus, -
esivallan ja instituutioiden kunnioittaminen, -
Näemme liikkeitä, kuten Black Lives Matter, -
joka on alkuperältään marxistinen ja jonka ainoa tavoite -
on uhata auktoriteettia, poliisia, aiheuttaa kaaosta yhteiskunnassa -
ja vetää poliisilta rahoitus. Samaa tapahtuu Euroopassa eri tavoin.
Meidän pitää vastustaa tätä auktoriteetinvastaista liikettä, -
jota vasemmisto ja konservatiivien toimettomuus ovat levittäneet -
neljän tai viiden vuosikymmenen ajan.
Olen optimistinen. Pakko olla, kun ei ole muutakaan asuinpaikkaa.
Mutta rehellisesti sanottuna sisäiset ja ulkoiset merkit viittaavat siihen, -
että Eurooppa heikkenee.
Keskitymme seuraavassa jaksossa perhearvoihin.
Meidän tulisi keskittyä myös demografia-asiaan, -
johon hallintojen kautta Euroopan täytyy löytää keinot.
Lisään vielä nopeasti. Kylmän sodan aikana ihmiset kysyivät, -
tulevatko amerikkalaiset puolustamaan Berliiniä tai Bonnia.
Jos kysyy nyt, oletko valmis kuolemaan Donbasin puolesta, -
valtaosa sanoo: "En tietenkään. Ukraina ei ole meidän ongelmamme."
Sellaista asennetta ei ole mahdollista muuttaa kovin nopeasti.
Ohjelma-aikamme loppuu pian.
Pyytäisin kaikilta loppukommentin.
Eversti Kemp aloittaa.
Meidän pitää oppia siitä, mitä tässä on tapahtunut ja mitä tapahtuu.
Epäilen, että me emme opi. Riippuu siitä, Ukrainassa tapahtuu.
Sanotaan esimerkiksi, että Ukrainaan ei tule sotaa, ja toivotaan niin.
Jos sodalta vältytään, emme opi tästä tilanteesta juuri mitään.
Jos taas Venäjän ja Ukrainan välille syttyy konflikti, -
eurooppalaiset kenties nousevat ja ryhtyvät toimiin.
Muuten koko kriisi, joka tässä on kehittynyt, -
ei johda merkittäviin muutoksiin.
Kirjoititte hiljattain, -
että rajoitettu tunkeutuminen ei ole hyökkäys ja hyökkäys ei ole miehitys.
Se en ollut minä. Se oli presidentti Biden, joka niin eritteli.
Kuka erittelee ne?
Vain lyhyt kommentti kenraali Naumannin puheenvuoroon.
Nato-jäsenyys ei tosiaan ole Suomessa ollut kovassa huudossa.
Kannatus on ollut noin 25―30 prosenttia, -
mutta nyt se on noussut tämän kriisin seurauksena.
Se on merkittävä muutos.
Jos mietin, mitä Rafael edellä sanoi, -
kysymys nuorille eurooppalaisille ei ole se, -
ovatko he valmiit kuolemaan jonkin asian puolesta.
Kysymys on siitä, elääkö jonkin asian puolesta.
Elää vapaan yhteiskunnan puolesta, joka elää toisten kanssa rauhassa.
Tässä kriisi on herättänyt meidät.
Voimme sanoa heille: "Ottakaa vastuu, niin että te elätte."
Tohtori Bardaji.
Toivon, että opimme tästä kriisistä oikeat asiat -
ja olemme sitten paremmin varautuneet tuleviin kriiseihin.
Päätämme tähän. Kiitos, kenraali Naumann, tohtori Bardaji, -
eversti Kemp ja herra Soini.
Kiitos seurasta! Näkemiin.
Lisää TV7:n tuotantoja ja toimituksen laatimia artikkeleita -
on kotisivuillamme osoitteessa www.tv7israelnews.com.
Suomennos: Marianne Tenetz