EUROOPA STUUDIO
Tere õhtust ja häid pühi!
Aitäh, et ühinete meiega saates Euroopa stuudio.
Aasta 2021 läheb ajalukku üleminekuaastana,
kui nurjunud vaoshoidmise poliitika
arenes strateegiliseks konkurentsiks.
See heidab kinda vanale, reeglite põhisele korrale,
mis arenes aastate jooksul stabiilsust tagama.
Mida võiksime eurooplastena 2021. aastast õppida,
kui siseriiklikud ja välisjõud püüavad erineval moel
Euroopa identiteeti uueks vormida?
Olen Jonathan Hessen. Vestlusringis on täna
kindral Klaus Naumann, Saksa relvajõudude endine ülem
ja NATO sõjalise komisjoni esimees. Tere tulemast! - Aitäh.
Dr Rafael Bardaji, ühenduse Worldwide Strategy juht
ja Hispaania endine riikliku julgeoleku nõunik.
Kindral Richard Kemp, Briti jalaväe endine ülem ja Briti kabineti
rahvusvahelise terrorismivastase võitluse luuretiimi juht.
Ja Timo Soini, Soome endine välisminister ja asepeaminister.
Tere tulemast! - Aitäh.
2021. a läheneb lõpule.
Tahaksin teha ülevaate aasta olulisematest sündmustest.
Alustame teist, kindral. Mis oli 2021. a tähtsaim sündmus?
Eristaksin sise- ja välispoliitilisi sündmusi.
Kui alustada välissündmustest,
siis oli märkimisväärseim sündmus USA naasmine
rahvusvahelisele areenile pärast president Trumpi ametiaega.
President Biden väljendas seda nii: "Ameerika on tagasi".
Ja nüüd, aasta lõpus,
kahtleme üha rohkem,
kas ta suudab täita lootused,
ühendada sügavalt lõhestunud USA
ja tuua maa tagasi rahvusvahelisele liidripositsioonile,
mida me eurooplastena hädasti vajame.
Ja muidugi oleme näinud rahvusvahelisi sündmusi,
millega meil eurooplastena on raske hakkama saada.
Hetkel mõtlen eelkõige Ukraina olukorrale ja Venemaa käitumisele.
Venemaa püüab kahtlemata lõhestada Euroopat ja NATOt
nii palju kui võimalik
ja kehtestada uut Euroopa korda nende kontrolli all.
Järgmiseks mainiksin Kaug-Ida arengut
ja Hiina pürgimust luua uut rahvusvahelist korda -
Hiina domineeritud maailmakorda.
Need on välissündmused, mis mul hetkel meelde tulid.
Lisaksin su sissejuhatusele veel,
et saja aasta pärast võivad ajaloolased öelda,
et see oli Lääne lõpu algus.
Loodan, et suudame lähiaastail
selle mulje ära hoida.
Lõpetan sisesündmusega. Ma ei viita koroonale,
vaid Angela Merkeli võimu lõppemisele.
Ta astus pärast 16 aastat kõrvale.
Sellega kadus Euroopast stabiliseeriv element.
Lõhenenud Euroopa peab saama hakkama Saksa uue valitsusega,
mis on eksperimendiks ka Saksamaale endale.
Esmakordselt moodustavad valitsuse kolm väga erinevat parteid.
See pole minu meelest lootustäratav märk Euroopale,
kes püüab hakkama saada lõhestavate elementidega.
Tõepoolest. Dr Tohtori Bardaji.
Olen nõus.
Tähtsaim strateegiline sündmus tänavu
on ilmselt olnud mingil määral Ameerika roll.
Ütleksin, et üllatavalt on Ameerika jätkanud kahanemist,
hoolimata Bideni ja valitsuse retoorikast ja avaldustest.
Ameerika loobumine regioonidest nagu Lähis-Ida,
huvi puudumine Euroopa suhtes
ja teised dramaatilised sündmused, näiteks Afganistanis,
tekitavad mõtte, et Ameerika vähendab osalust,
erandeiks on Vaikse ookeani piirkond ja Hiina.
Kuid maailmas puudub hetkel Ameerika juhiroll.
Euroopas jätab Angela Merkeli juhtimise kadumine
nii paljude aastate järel meid olukorda,
kus Mandri-Euroopas pole hetkel selget juhti.
Ma ei oska öelda, kuidas mõjutab see näiteks koroonakriisi,
majanduskriisi, pagulaste probleemi ja terrorismiga tegelemist.
Saame näha, mis toimub pärast Merkeli lahkumist.
Mainin sellest aastast kaht tähtsat strateegilist teemat.
Üks neist on äärmiselt halb, teine üsna hea.
Esmalt oli Läänele ilmselt suurim katastroof pärast 2. Maailmasõda
lüüasaamine Afganistanis.
President Bideni otsuse tõttu Afganistanist tingimusteta lahkuda
tegi NATO sedasama.
See näitas, et lisaks USA-le on ülimalt nõrk ka NATO.
See näitas, et ilma USAta on NATO täiesti teovõimetu.
See pole katastroof üksnes afganistanlastele,
kes on kannatanud ja saavad kannatama Talibani võimu all,
vaid see on suur probleem ka meile Euroopas.
Oleme kogenud ja saame kogema üha rohkem
terrorirünnakuid, kas otse Afganistanist
või džihadistide võidust innustatuna Afganistanis.
Sellega kaasneb ilmselt veel suurim mõju,
ehk selle tekitatud strateegiline kahju Lääne koalitsiooni usutavusele.
Arvan, et osa president Putini ja teiste despootide tegevusest
johtub tänapäeval sellest, et USAd ei kardeta.
Ei usuta, et USA-l oleks vastutegevuseks otsustavust.
Teine, hea sündmus oli AUKUSe koalitsioon,
Austraalia, Suurbritannia ja USA strateegiline liit,
millest loodan laiemat koalitsiooni,
mis hakkab võitlema Hiinaga, seda vaos hoidma
ning ära hoidma Hiina pidevat agressiooni regioonis ja maailmas.
Tõepoolest. Timo Soini.
Ka minu meelest pole USA roll
olnud selline, nagu me kõik ootasime.
Jutud on osutunud siiski tühjadeks lubadusteks,
mis puudutab koalitsioonide ja Euroopa tugevdamist
ning kohalolu suurendamist ühiste asjadega tegelemisel.
Arvan sedagi,
et valitsuste ja juhtide vahetuste tõttu
USAs ja Saksamaal
Venemaa katsetab. Kuid mõtlen sarnaselt Richardiga,
et Lääne nõrkus Afganistanis ehk julgustas Putinit arvama,
et nüüd on sobiv aeg katsetada,
kuna selget reaktsiooni pole tulnud.
See on selle selge tagajärg.
Ta püüab paati kõigutada,
testida Bidenit ja Saksamaa uut valitsust ning Euroopat üldisemalt.
Ta võib kasutada ka käepikendusi, nagu Lähis-Idas tihti tehakse.
Valgevene oli Venemaa agendiks asüülitaotlejate kriisis.
Ja me kõik peame tänama Poolat.
Neil on meelekindlust, mida Euroopal ei piisanud.
Kahjuks on juhtimise defitsiit ilmne.
Angela Merkel astub kõrvale. Kas olid temaga ühel nõul või mitte,
oli ta selline juhtiv jõud, millest Euroopa nüüd puudust tunneb.
Aga mida saab antud etapis Euroopa kaitse heaks teha?
Tahaksin tsiteerida kindral Naumanni.
Ütlesite 2019. a veebruaris:
"Euroopa kaitsmine on poliitiliselt võimatu
ilma Suurbritannia, Norra, Islandi ja Türgita.
Strateegiliselt on vaja Põhja-Atlandi ja -Jäämere äärsete osade kontrolli."
Mainisite neid maid ja seiku.
Näib, et Euroopat vaevavad sügav jagunemine ja juhtimisdefitsiit.
Kuidas saab Euroopat kaitsta, kui seda pole kokku saadud?
Kui meie poliitilised juhid vaid mõistaksid, mida ütlesin,
ja tunnustaksid geostrateegilisi fakte,
oleks neil motivatsioon õhutada inimeste toetust,
sest Euroopa on vastamisi väljakutsega.
Euroopa peab kahtlemata globaalse rolli võtma.
Kui tahame ellu jääda
ühe maailma tugevaima majanduskeskusena,
mida Euroopa Liit on,
peame igati osalema rahvusvahelises poliitikas
ja see puudutab ka julgeolekut.
Kinda heidavad meile Hiina ja Venemaa.
Minu meelest Hiina palju rohkem kui Venemaa,
sest Hiinal on strateegiline kontseptsioon,
mis on põhjalik ja pikaajaline.
Venemaa tegutseb regionaalselt.
Ta tahab jagada Euroopat, EL-i ja NATOt.
Ta tahab ameeriklaste lahkumist Euroopast,
et seal ise domineeriv mängija olla.
Kui seda näeme, peame ühendama oma jõud
nagu ka 1949. a.
Tõsi. Dr Bardaji, mida teie arvate?
Arvan, et Euroopa on lõhenenud.
Minu meelest pole vaateväljas jõude,
kes võiksid liitu liimida ja kinnitada,
ei NATOs ega Euroopa Liidus.
Nagu teate, on NATO omandamas uut strateegilist kontseptsiooni,
sest alliansil pole suunda.
Aga kui näen erinevaid nägemusi põhjast lõunasse, idast läände,
siis ma ei tea, kas on vaja strateegilist konseptsiooni
või lahkamist.
Organisatsioonil pole elujõudu ega tugevust jõudu koguda
ning vastata ohtudele ja väljakutsetele idast ja mujalt maailmast.
Vaame poliitilist juhtimist.
Poliitilise juhtimise saamiseks on vaja poliitilisi juhte.
Ilma juhita pole juhtimist. Segadusele järgneb kaos.
Institutsioonid on varem ellu jäänud
nina vaevu veepinnast kõrgemal.
Ilma otsekoheste ja piisavalt tugevate juhtideta, kes ütlevad, mida vaja,
ma ausalt öeldes ei usu, et ellu jääksime.
Ütleksin, et Euroopa ei tähenda midagi.
Inimesed ei võitle Euroopa eest.
Euroopa on geograafiline regioon, kontinent, mitte poliitiline üksus,
kuigi EL on püüdnud seda olla,
kui mitte õnnestunult või rahva toega.
EL ja Euroopa liberaalsed juhid on teinud kõik,
et kustutada rahvuslikku vaimu, loomust,
kultuuri, tundmusi ja tugevust.
Nad on töötanud rahvusvahelisuse ja Euroopa integratsiooni huvides.
Kui see jätkub,
pole Euroopal lootust. Pole midagi kaitsta.
Usun, et kui EL tahab ellu jääda,
peaks see loobuma pürgimusest saada superriigiks
ja saama konföderatsiooniks, kus iseseisvad, suveräänsed riigid
säilitavad oma kultuuri, loomuse ja võitlusmentaliteedi.
EL ei tohiks püüda sulatada kõiki ja kõike ebamääraseks massiks.
Minu meelest on julgeolek põhielement, mis meil tuleb tagada.
See tähendab sedagi, et NATO võiks laieneda.
Soome pole NATO liige,
kuid kui kaua võime tegelikult mängida seda mängu,
et suudame end ise kaitsta
ilma USA jõulise kohaloluta Euroopas.
Vastus on, et me ei suuda seda.
USA ja Euroopa koostöö on ülima tähtsusega.
Ka majanduslikult. Meil oli varem TTIP-nõupidamisi
ja teisi majandushankeid,
kuid midagi sellist pole toimunud aastaid.
See on üks suurtest probleemidest.
Lisaks peaksid poliitjuhid keskenduma julgeolekule ja majandusele.
Nüüd mängitakse igasuguseid mänge woke'ismi ehk virgumisega
ning sellega, kas mehed on mehed ja naised naised.
See on täielik jama ning aja ja ruumi raiskamine.
Tõepoolest. Lühike kommentaar.
Ma pole Richardiga kõige suhtes päris ühel nõul
seoses naasmisega natsionalismi juurde Euroopas.
Minu meelest pole see õige retsept.
Selle suhtes olen nõus,
et millegi sellise heaks nagu Euroopa ei õhuta kedagi sõdima.
Sõdurid võivad sõdida vaid oma maa ja lipu eest.
Kuid see on süsteemide konflikt.
Meile heidab kinda Hiina, kes taotleb uut maailmakorda,
kus indiviidil pole mingeid õigusi,
vaid ta peab järgima Konfutsiuse reegleid.
Ja meie eurooplased oleme ajaloost aastasadade käigus õppinud,
et on olemas parem aade:
idee sellest, et indiviidi, üksikisiku vabadust ja õigusi
kaitstakse seaduse jõuga.
See on Lääne põhimõte.
Sellest loobumine natsionalismi kasuks viiks Euroopa tagasi sinna,
mida oleme näinud viimase 300 aasta vältel -
verise segaduseni.
Ma ei ütle, et tuleks loobuda õigusriigist,
või rahvusvahelisest ja Euroopa koostööst.
Samal moel ei võidelnud me ka 2. Maailmasõjas
Suurbritannia ja USA eest, vaid kõik riigid igaüks iseenda eest.
Minu meelest ei tohi maha suruda rahvusvaimu ja -kultuuri,
mida EL on teinud ja püüab siiani teha,
ning oodata samas juhtimist ja kaitsetahet.
Ma ei usu, et meil on suuri erinevusi nägemuses.
Arvan vaid, et tuleb tunnustada rahvuslikke omadusi
ja vajadust säilitada rahvuslik vabadus.
Seda võib nimetada ka patriotismiks.
Arvan, et võime jõuda selle suhtes üksmeelele.
Mõtlen Euroopale,
mida kindral de Gaulle nimetas kunagi isamaade Euroopaks.
Seal säilib isamaa identiteet,
kuid samas eksisteerib Euroopa vihmavari,
mis kõike koos hoiab ja ühendab Euroopa maade parimad omadused
üheks tervikuks ja ühise eesmärgi ümber.
Ehk võime selle suhtes ühel meelel olla.
Liigume tsitaadi juurde,
mis pärineb dr Bardajilt 2021. a augustist.
"Teatud jõud tõukavad läänemaailma kuristiku suunas.
Liberalism on tekitanud ideoloogilist kahju.
Liberalismile on vabaturumajandus progressi ja vabaduse nurgakivi.
Globaliseerumise teoloogiat on aetud alates 1980.-90. aastaist,
sest usuti, et nii turud kui kaubad toodavad vabadust.
Nüüd teame, et see pole nii." Kas täpsustaksite seda?
Kritiseerime kergelt marksismi ja vasakjõude.
Kuid meie enda tsivilisatsiooni on õõnestanud
globalismi kultuur selles mõttes, et see on rõhutanud üksnes
indiviidi võimet osta kaupu odavamalt, kiiremini ja rohkem.
On unustatud, et inimene pole homo economicus,
vaid meil on hing, identiteet ja väärtused.
Liberalism on muutnud inimese pelgaks majandusüksusks.
Oleme näinud Euroopas, Ameerikas ja mujal,
et inimesed pole õnnelikud üksnes majandusindiviidi rollis.
Meil on pered ja mitmeid suhteid alates hõimlusest.
Kuid oleme ka palju muud kui pelgalt majanduse ehitusklotsid.
Liberaalsed parteid peavad mõistma, et ilma identiteedita,
rahvusaate ja patriotismita
tulistame endale mitte jalga, vaid pähe.
See on asi, millega tuleb tänapäeva poliitikas arvestada,
sest woke-liikumisel ja sookasvatuse segadusega
muudame järgmise põlvkonna koletiseks.
Inimesi, kes ei mõista midagi selle kohta, mida oleme olnud 1000 aastat,
kes on valmis surema liblika, kuid mitte lipu eest,
kes peavad rahvushümni patuks,
kuid hüppavad mis tahes popkontserdile.
Minu meelest peame oma moraalse kompassi ümber kalibreerima.
Liberaalparteidest, kes keskenduvad pelgalt majandusele,
juhtimisoskustele ja materiaalse heaolu kasvatamisele,
praeguses olukorras ei piisa.
Minu meelest liigume põrgu suunas selles mõttes,
et peret halvustatakse mitmel moel
abielu mõiste redefineerimise ja muu sellisega.
Minu meelest on toimunu olnud äärmiselt halb.
Ja ka majanduspool,
näiteks inflatsioon euroalal on praegu ca 6 protsenti.
Sellest saab varem või hiljem üsna suur probleem.
Seejärel on meil euro hullusärk, see ühe suuruse lahendus.
Tavaliselt on intressid või inflatsioon ja sarnased faktorid,
mille abil olukorda majanduspoliitikas vaos hoida,
aga kui olukorrale ei saa reageerida maksupoliitikaga,
ei saa süsteem töötada.
See on asi, mis mulle Euroopa olukorras muret teeb.
Hea Euroopas on vabaturumajandus,
sadadele miljonitele inimestele,
kuid oleme kaotanud oma juudi-kristlikud juured
ja unustanud Lääne tsivilisatsiooni kolm olulist pealinna -
Ateena demokraatia, Rooma õigusriik ning Jeruusalemma usk.
Kui meil pole neid nurgakive, siis me ellu ei jää.
Kui elaksime heatahtlikus maailmas,
siis liberaalpoliitika, mis on viinud olukordadeni,
mida kirjeldas Rafael, liberaalpoliitika vasakul ja paremal,
kui elaksime heatahtlikus maailmas, poleks see probleem.
Aga me ei ela. Maailmas on inimesi, maid ja tahke,
kes püüavad meid kahjustada ja meid rünnata.
Osa sellest toimub salaja,
näiteks disinformatsiooni ja propaganda abil.
Oleme nii mitmeski mõttes oma kaitsevõime kaotanud.
Naaseme selle juurde ilmselt, kuid piisab Valgevene vaatamisest.
Nagu Timo ütles, tuleb tänada Poolat, kes ennast kaitses.
Paljud teised poleks tõrjunud Valgevene agressiooni,
kus too kasutas relvana pagulasi või migrante.
Ka teised Euroopa maad peaksid samasugust jõudu leidma.
Olen nõus eriti Timoga.
Meie väärtuspõhine süsteem võib kõikuma lüüa,
kui kaoks majanduslik alus.
Ja see oht on olemas.
Võtsime kasutusele ühisvaluuta,
kuid meil ei õnnestunud käivitada ühist finantspoliitikat.
See on meie meelest suur puudus, mida peame korrigeerima,
sest me ei suuda koondada eurooplasi
Euroopa erinevate lippude tagant
ilma terve majandusliku aluseta.
Olen nõus.
See on ilmselt instrument, mis tuleb esimesena parandada,
enne kui tehakse midagi muud.
Rääkisite varem Afganistanist lähtuvatest väljakutsetest
ja sealt taandumisest.
Olete mitmel korral oma sõnavõttudes
rõhutanud vajadust käsitleda seda fakti valguses,
et lõpuks on meil seal tegelikkus, kus islamirühmitused
nagu al-Qaeda või Taliban, mis on üks ja sama,
ähvardavad Euroopat.
Naasen veel teie tsitaadi juurde, kui tahaksin kuulda teie arvamust.
Juhtisite Briti vägesid Afganistanis.
Kas näete, et sealt lähtub tõeline oht Lääne tsivilisatsioonile?
Kasutasite oma sissejuhatuses üsna jõulisi sõnu väljakutse kohta,
mida see Lääne ühiskonnale kujutab.
Minu suurim mure Afganistani sündmuste puhul
oli globaalne strateegiline probleem, usutavusdefitsiit,
mis Lääne koalitsioonil hetkel on.
See, mida mainisid terrorismi kohta, on samuti väga märkimisväärne.
Meil on hetkel olukord, kus riiki valitseb terrorirühmitus.
Maad, mis on nii tähtis ja strateegiline nagu Afganistan.
Otsus taanduda Afganistanist
polnud sama mis Vietnamist lahkumine.
Kui Vietnamist taanduti, jäi alles Vietnam.
Sealt ei hakatud USAd taga ajama. Ei proovitud ega oleks ka proovitud.
Džihadistid ajavad inimesi taga USAsse ja Euroopasse välja
ning teevad seda ka tulevikus.
Nad kasutavad Afganistani väljaõppe ja kogunemispaigana
ning operatsioonide koordineerimis- ja juhtimiskohana.
President Biden ütleb:
"Ühendame jõud Talibaniga ISISe kukutamiseks."
Mitte ehk nende sõnadega, kuid kaudselt. See on nonsenss.
ISIS on Taliban. ISISe liikmed olid Talibani liikmed.
Nad teevad koostööd. Vahel tapavad üksteist,
kuid nad võitlevad sama asja eest.
See lähtub kahjuks Afganistanist.
Võimalik, et sama tõsine või isegi tõsisem
on džihadistide võidu innustav mõju.
See oli džihadistidele esimene tõeline suur võit
rahvusvahelise suurriigi üle.
See oli tõenäoliselt džihaadi suurim võit pärast Iraani langemist 1979. a.
See innustab džihadiste kõikjal. Selle kohta on juba märke.
Põhjus, miks selle esile tõstsin,
ja Timo Soini rääkis korduvalt Soome olukorrast.
Viibime hetkel Soomes. Venemaa kasutas hübriidmigratsiooni,
mis oleks tunginud ka siia riiki.
Küsin teilt, dr Bardaji. Vaatame ka Euroopa lõunaosa.
Sama toimub ka Marokost ja Liibüast
ning mingil määral ka Türgist ja mujalt.
Kuivõrd Euroopa riigid teadvustavad, et paljud pagulased,
keda teatud mõttes kasutatakse hübriidpagulasrünnakutes,
on nood samad islamistid al-Qaeda ja Jabhat al-Nusra rühmitustest
ning kõigist teistest organisatsioonidest?
Nad kujutavad tõsist ohtu Euroopale
nii pagulasprobleemina
kui ka vahetu terrorirünnakute ohuna,
mida, nagu kõik näha võivad, taas ja taas eri riikides toimub.
Esmalt tuleb meeles pidada,
et ISIS käskis oma militantidel COVID-i ajal Euroopat vältida.
Nad võtsid seda tõsiselt.
See, et paljud terroristid pole püüdnud midagi teha
viimase pooleteise aasta jooksul Euroopas,
johtub ISISe algsest käsust.
Teiseks tulid islamistide viimase kolme rünnaku tegijad Hispaaniasse
illegaalse pagulasvooluga Põhja-Aafrikast.
Sajad tuhanded tahavad tulla Euroopa paradiisi
teostama oma unistust paremast elust.
Kaasa löövad ka elemendid,
kes kasutavad maffia- ja smugeldamiskanaleid ja inimvoolusid,
et illegaalselt siia tulla
ning Schengeni alal liikuda. See on süvenev risk.
Nüüd, kui ISIS ja al-Qaeda tööle asuvad,
tänu Lääne taandumisele Afganistanist,
tuleb valvata endisest hoolikamalt, kes siia illegaalselt saabuvad.
Kas selleks piisab meie luure- ja politseiressurssidest
ja eri maade koordineerimisest, sest inimesi tuleb eri nurkadest?
See on võimalik,
kuid tuleb tõhustada ka luure- ja politseiressursse ja koordineerimist.
Olen tänulik, et Richard tõstatas korduvalt Afganistani teema.
Ta mainis sõna, mis on minu meelest meie vestluse jaoks keskne.
See on usaldusväärsus.
Kui Afganistanist võib järeldusi teha, siis on see fakt,
et meie, Lääs, kaotasime oma usutavuse.
Kes saab meid usaldada, kui lubame, näiteks AUKUSes,
et toetame üksteist
kui variseme kokku ja taandume ilma tõelise eksistentsiaalse ohuta,
mõtlemata Afganistani geostrateegilisele tähtsusele.
See on hoopis teine asi kui Vietnam.
Afganistan asub Pakistani, India, Hiina ja Venemaa vahel,
ja võimalik et ka Iraani, kui seegi tuumarelva saab.
Räägime maailmaajaloo keskpunktist.
Sellises olukorras ei hoolitse me eurooplased
usaldusväärsuse eest, kui lubame kedagi aidata.
Oleme sakslastena lubanud ca 15 000 kaastöölisele,
afgaanidele, et viime nad sealt välja.
Nad on ikka veel seal, ja keegi ei tea, kuidas seda teha.
Seda ei unustata.
Samal ajal, ja olen nõus Rafaeliga,
me ei mõista, mis toimub Euroopa lõuna- ja kagunurgas.
Seal areneb oht.
Ja me eurooplased, nagu Timo ütles,
oleme keskendunud sellistele reaalsustele,
nagu kas meest võib nimetada meheks või naiseks.
See on nonsenss! - Tõepoolest.
Kuid meie poliitikud ei julge rääkida tõelistest,
meid ohustavatest probleemidest.
Kui me seda nüüd ei tee, ei suuda me koondada inimesi,
nii et võiksime end kaitsta
ja indiviidide kaitsmine on endiselt riigi põhiülesanne.
Täpselt, ja te kõik juba mainisitegi seda,
aga Timo Soini, rääkisite pereväärtustest
ja juudi-kristlikest väärtustest, mis on oluline osa
iga riigi patriootilisest perspektiivist.
Riigid on rajatud nendele väärtustele,
et luua elujõuline ja toimiv ühiskond.
Kui vaatate seda,
ja kuulete erinevatest väljakutsetest, mida esitatakse,
näiteks pagulastulv, millest kohe täpsemalt räägime,
siis kuidas vastab Euroopa sellele, kui juhtimiskriis
sunnib Euroopa riigid pahaselt eri suundadesse jooksma
institutsioonis, mis end ise pidevalt rööpaist välja ajab?
Oleme unustanud ühe keskse asja,
nimelt selle, kuidas ühiskonnad on üles ehitatud.
Tavaliselt on perekond, seejärel naabruskond, kogukond,
ja regioon ja kõik muu.
Aga tänapäeval on globalism,
ja seal lähenetakse asjadele täiesti erinevast perspektiivist,
ülevalt alla. Terviklik ühiskond kasvab aga välja perest.
Inimesed hoolitsevad üksteise ja tuttavate eest
kohalikes kogukondades.
Nad valivad omale juhid ja kohaliku omavalitsuse.
Süsteem on nii üles ehitatud,
Aga see, kuidas asju tegelikult näeme, ja juhid, Euroopa Liit--
Olen istunud lugematutel konverentsidel.
Räägime sellistest woke-asjadest
üha rohkem ja rohkem.
Ja siis, kui me...
Meil on teatud foobia-pitser,
millega sildistatakse homo- või islamofoobiks.
Foobia on haigus. Sellist pitserit ei tohiks inimestele panna.
Tuleks rääkida asjade olemusest.
Minu meelest on see suur probleem ka põhivoolu konservatiivparteidele,
sest nad ei esinda enam seda, mida varem esindasid.
Seepärast on paremtiib jagunenud
ja üleüldse konservatiivne leer jagunenud,
sest inimesed ei saa enam hääletada konservatiivide poolt,
sest arvavad, et konservatiive enam pole,
vaid kõik on liberaalid.
Seepärast arvan, et EL-is on nähtud
teiste rahvusmeelsete parteide jõulist esile tulekut,
mitte üksnes Marine Le Pen'i.
Kui jätkatakse seda teed, tuleb neid veel rohkem.
Erinevus kontseptuaalsete ideoloogiate ja nägemuste
ning bioloogiliste faktide vahel.
Täpselt. Näiteks eksisteerivad kromosoomid X ja Y.
Pole muud kui need kaks. See on bioloogiline fakt.
Kui kellelgi on kalduvus käituda teisiti, ma ei võta seisukohta.
See on individuaalne valik.
Kuid bioloogia on selge.
Näiteks võin enda nimel öelda,
et elu algab viljastamisest.
Loote tekkimiseks pole peale selle muud võimalust.
Poliitiline otsus on seejärel eri teema,
kas elu algab 6., 11. või 24. nädalal. See on poliitika.
Bioloogiliselt on see selge asi.
Sellest tasub tulevikus täpsemalt rääkida.
Selle teema üle käivad suured vaidlused,
kuid tegeleme sellega, sest seda tuleb teha.
Tahan naasta teie tsitaadi juurde, kindral Kemp.
Ütlesite 2. mail, 2021. a: "Iraani, Türgit ja Euroopat
võib oodata lisatulv juba enne Bideni taandumist.
Afgaanid on juba suuruselt teine pagulasrühm maailmas."
Kas see tulv liigub Euroopa poole
või on mõisted muutunud viimastel nädalatel ja kuudel
selle suhtes, kuidas seda tuleks käsitleda?
Kas Euroopa on äkitselt ärkamas?
Või on see vaikus enne tormi?
Oleme juba näinud olulist afgaani pagulaste tulva
pärast Kabuli langemist.
Enamik neist läks Pakistani.
Paljud on läinud Iraani. Teised on hajali erinevates paikades.
Ja muidugi liiguvad paljud edasi Euroopasse.
Ma ei oska ennustada,
kuidas olukord areneb ja millistest arvudest me räägime.
Aga see juhtub kindlasti,
ja jätkub Talibani võimu ajal.
Oleme näinud alles Talibani võimu algust.
See süveneb ja riik variseb kokku.
Inimesed näevad juba nälga ja see kestab edasi.
Selle tulemusel tuleb kindlasti pagulasi.
Loen veel ühe tsitaadi. Seejärel jätkame laiemat vestlust.
Süüdistasite Hiinat Talibani toitmises. Ütlesite:
"Pakistan ja Hiina on aastaid Talibani mässuliste võitlust toetanud.
Taliban vajab meeleheitlikult raha ja poliitilist toetust Hiinast,
et ära hoida džihadismi levik Hiina,
kuid me ei saa oodata Hiinalt terroriaktide ärahoidmist Lääne vastu."
Kas näete selle praktika jätkumist,
mis toidab seejärel strateegilise võimuvõitluse osana
üha rohkem hübriidmigratsiooni ja pagulaste kasutamist?
Paljud otsivad meeleheitlikult, nagu dr Bardaji ütles,
Euroopas elamise naudinguid.
Kuid lõpuks on pagulaste seas gruppe, kes kasvavad
ning tõusevad esile ja kes on illegaalsed,
kes püüavad pääseda Euroopasse ja oma ideoloogiat edendada.
Oleme seda näinud. Rafael tõi selle kohta paar näidet Hispaaniast.
Seda on nähtud mujalgi Euroopas.
Oleme näinud, kuidas terroristid või džihadistid kaaluvad
tungimist teistesse Euroopa maadesse sihiga teha rünnakuid.
Mainisite mu tsitaadist Hiinat. Hiina ei kõhkle kasutada
džihadiste oma agentidena. Ta on selles osav. Nagu ka Venemaa.
Ja muidugi Iraan. Iraan harrastab seda iga päev.
Üks näide Hiina ja Talibani koostöö kohta.
Hiina maksis Talibanile uiguuride tapmise eest,
kes põgenesid Hiinast Afganistani, eriti uiguuri juhtide tapmise eest.
Puudub igasugune moraal või kõhklused,
ei mingit takistust Hiina, Iraani või Venemaa poolelt
või siis Talibani, al-Qaeda või ISISe poolt
nn pagulaste kasutamisel Lääne tungimiseks
ja siin rakkude loomiseks.
Oleme näinud alles algust. Sellest saab pikaajaline probleem.
Olen Richardiga täiesti nõus.
Minu meelest on Hiina arendanud
minimaalse investeerimise ja maksimaalse kasu strateegiat
ning kasutanud piirangute, moraali ja piirideta kõiki,
kellest tema huvidele kasu on. Samuti ka teised riigid.
Iraan püüdis mullu Euroopas seitse korda rünnakuid korraldada.
Luureagentuuridel õnnestus need enamjaolt ära hoida.
Aga see on probleem, mis on olnud meiega aastaid,
Ja kahjuks saab see lähitulevikus vaid kasvama.
Euroopa Liit loodi ühiskondliku kokkuleppe põhjal -
rahu Euroopa maade vahel, heaolu kõigile
ja julgeolek kõigile eurooplastele.
Kõiki kolme lubadust tuleb hinnata tegeliku olukorra valguses.
Meil on majanduskriis ja terroristid tagalas.
Rahu on säilinud vähemalt Euroopa tuumaladel.
Kuid inimestel on raske mõista.
Inflatsioon, majanduskriis,
jõukuse ebaühtlane jagunemine
ja töötus
tekitavad usaldusdefitsiidi institutsioonide suhtes.
Ja kui institutsioone ei saa usaldada, on see alati probleem.
Tõsi. Olen veidi üllatunud, et keegi ei maininud seda,
kui Hiina välisminister Wang Yi ütles 2021. a märtsis
Antony Blinkenile Alaskas otsesõnul,
et riigid on võrdsed ja alaku suurriikide vaheline konkurents.
See oli monumentaalne sündmus, mis muutis asju.
USA nõustus selle positsiooni või seisukohaga.
Probleem on minu meelest täna selles, et suurvõimudel puudub võim.
Hiinal seda veel pole, ja USA on seda kaotamas.
Juhtimisdefitsiidi tõttu. - Paljudel eri põhjustel.
Ka siseprobleemide tõttu.
Kindral Naumann, kuidas kommenteerite?
Kardan väga,
et Ameerika Ühendriigid
ärkasid Hiina väljakutse suhtes liiga hilja.
See algas mingil määral, kui presidendiks oli Obama.
Ta teatas, et USA on aasia jõud.
Selja tagant juhtimine. - Jah, aga taustalt juhtimine tähendas,
et ei tehta midagi, vaid lastakse asjadel areneda.
Selle tulemusel magasid ka eurooplased edasi.
Vaatlen oma riiki. Ma ei saa rääkida teiste eest.
Saksamaal püüavad poliitikud hoida inimesi rahulikena,
jagades neile pidevalt maiustusi, küsimata, kes nende eest maksab.
Nende tegevuse tagajärjed jäävad järgmise põlvkonna kanda.
Aga üksikisiku vabadus on midagi sellist,
mida tuleb päev päeva järel kaitsta ja mille eest tuleb maksta.
Vabadus nõuab ohvreid.
Tuleb kanda vastutust. See unustati ära.
Seepärast on Euroopa nüüd sellises jamas.
Minu meelest vajame äratushüüdu.
See ei tohiks olla Saksamaa ajaloost tuttav äratus,
nii et jookseme peaga vastu seina ja siis tuleb taasülesehitamine.
Seekord ärkame ehk enne, kui vastu seina jookseme.
Timo Soini, juhiksin tähelepanu seisukohale,
mille esitasite juba 2011. a mais.
See on järg kindral Naumanni öeldule.
Mainisite ka ise 6-protsendilist inflatsiooni.
Ütlesite: "Poliitikute ja pankade vahel on tekkinud sümbioos.
Poliitjuhid laenavad raha, et maksta pankadele,
kes laenavad vastutasuks valitsustele varasemast rohkem.
See on pidev keeris." Kuhu Euroopa liigub,
kui selle kulud on korduvalt sellised?
Euroopa Liit kasutab meeleldi kõigeks raha. Kust raha tuleb?
See on tõeliselt suur probleem.
See on teatud mõttes oravaratas, mis muudkui pöörleb ja pöörleb.
See algas Lehmani kriisist 2008. a.
Oli mõningaid panku, kes olid põhja laskmiseks liiga suured.
Sellest algas taoline päästmispoliitika.
Tulemused ei langenud aktsionäride,
vaid maksumaksjate kaela.
See tekitas moraalset kahju.
Poliitikud märkasid, et kui nad päästavad panku,
annavad pangad neile laenu,
millega nad võivad kõigile aastast aastasse maiust osta.
See kestab tänaseni.
Nende kahe vahel on sümbioos.
See on kestnud 15 aastat.
Ja nüüd on meil COVID,
mis on muidugi olnud suur löök ka majandusele.
Mis oli vastus? Laename raha juurde?
Kellelt? Pankadelt.
Ja kes maksab muusika eest? Järgmine põlvkond,
nagu kindral Naumann ütles. Selline on praegune seis.
Olen nõus mõlemaga,
eriti tulevase põlvkonna suhtes. Minu lapsed ja nende lapsed,
hakkavad maksma praeguse põlve halbade vigade eest.
Arvan, et probleem 2008. a
ja tänased probleemid, nagu koroonakriis ja selle tagajärjed,
tekitavad, on tekitanud ja tekitavad ka edaspidi
usaldamatust poliitikute suhtes eri maades ja EL-is endas.
Ennustan, et lähitulevikus, ehk mitte tuleval aastal,
on poliitikutel üha raskem riiki kontrolli all hoida.
Näeme juba erinevate äärmuselementide tõusu eri maades
vastureaktsioonina tänaste juhtide nurjunud otsustele.
Usun, et EL-il saab olema problemaatiline koos püsida,
kui poliitilistesse juhtidesse suhtutakse umbusklikult.
Rääkisime varem Angela Merkelist.
Kindlasti oli ta mitmel moel teenekas juht,
kuid minu meelest on Brexit tema süü.
Ise olin Brexiti poolt, kuid need, kes polnud,
võivad veeretada süü Angela Merkeli kaela.
Ta ei jätnud Cameronile mänguruumi või läbirääkimisvõimalusi,
kui too püüdis EL-iga enne referendumit läbirääkimisi pidada.
Kui Merkel, ja mitte ainult Merkel, kuid eelkõige tema,
oleks veidi paindlikum olnud, poleks Brexitit ehk juhtunud.
Ei tohi unustada, et ta-- - Hea, et ütlesid 'mitte ainult Merkel'.
Tema oli see, kes läks president Erdogani juurde
üksnes Hollandi toonase peaministri nõuandel
koordineerima lepingut kõigi eurooplaste nimel.
See andis mõista, et ta tegi juhina algatuse,
kuid ta ei kuulanud EL-is tingimata kõikide häält.
Täpselt. Tal oli aeg-ajalt väga raske
teha selgeid järeldusi ja neid selgelt esitleda.
Ta taotles alati harmooniat ja kompromisse.
See oli arvatavasti üks tema nõrkusi.
Kahjuks pean möönma,
et Brexit johtus vähemalt osaliselt temast.
Austame teda EL juhina.
Anname talle kogu au või süü ka Brexiti eest.
Kas võin lisada veel midagi olulist?
Kui euroala oli kriisis, siis Suurbritannia ei maksnud,
nagu ei maksnud ka Taani ja Rootsi, kes ei kuulu euroalasse.
Aga nüüd, kui Suurbritannia on väljas,
mõjutavad need uued päästmiskatsed kõiki riike,
mitte üksnes euroala riike.
Nüüd osalevad neis õppustes ka rootslased, taanlased
ja teised EL liikmesriigid.
See on märkimisväärne muutus EL-i poliitikas,
sest... mis sõna see nüüd oligi--
Kui Suurbritannia veel liidus oli, siis tavaliselt olid hollandlased,
meie soomlased ja Põhjamaad need,
kes harrastasid karmi fiskaalpoliitikat,
nagu ka Saksamaa.
Nüüd liigub rõhuasetus kaugemale lõunasse.
Oleme kaotanud oma nurgakivi.
Nüüd on alles üksnes maksmine.
Kui räägime Merkelist, tuleb mainida veel üht asja.
Ta teadis väga hästi,
et tänu Suurbritanniale EL-is
suutis ta saavutada tasakaalu
Prantsusmaa ja Vahemeremaade erinevate nägemuste vahel.
Pärast Sarkozyt.
Ta teadis, et ilma Suurbritanniata ta seda enam ei suuda.
Täpselt. Selline on olukord.
Saateaeg läheneb lõpule.
Tahaksin anda kõigile veel võimaluse defineerida 2021. aastat,
millisele aspektile, ka meie vestluse valguses,
peaks Euroopa juhid tähelepanu pöörama,
ning analüüsima ja mõtlema, et mõista,
kuidas tuleval aastal edasi liikuda.
Alustame dr Bardajist.
Minu meelest peaksid kõik Euroopa juhid õppima tänavusest aastast,
et nad peaksid jätma lahkumisavalduse
kõigi nende rumaluste tõttu, mida nad viimased 1,5 aastat teinud on.
Ometi püsivad kõik ühegi liigutuseta paigal.
Minu meelest ei saa seda mõista ega moraalselt heaks kiita.
Pööre autoritaarsuse suunas kõigis Euroopa valitsustes
õõnestab demokraatlikku korda.
Täna nõuab Saksamaa justiitsminister
Telegrami keelustamist,
sest seal lastakse vaktsiinide vastastel ilmselt vabalt rääkida.
Kuid nii ei edendata demokraatiat.
See ei sobi Euroopa väärtustega.
Minu meelest on sakslased
COVID-i ja sellega seotud manipulatsioonide ja hirmude tõttu
taganemas liberaalsest demokraatiast.
Seda oleme näinud aastail 2020 ja 2021. a.
Ma ei tahaks näha seda enam 2022. a.
Demokraatiad mängivad totalitaarsete valitsuste väravasse.
Inimesed kasutavad olukorda ära.
Riik laiendab oma võimu pretsedenditul moel.
2021. aastast jäi mulle meelde see,
et peame taastama Lääne ideaalide usutavuse.
See tähendab, et poliitilised juhid, kui meil on selliseid,
peaksid rääkima ja ütlema kodanikele:
"Peame kandma vastutust ja peame tegutsema
ning vajadusel võtma riske. Vastasel juhul haihtume olematusse."
Kaks asja, kui tohib.
Esimene on seotud Rafaeli märkusega poliitiliste juhtide kohta.
Minu meelest on väga huvitav see, kui politiseeritud COVID on olnud.
Tean, et kõik on poliitiline, kuid vähemalt Suurbritannias
on maske ja kõige karmimaid piiranguid ühiskonnas
ajanud paljuski vasaktiib.
Suurbritannias on meil väidetavalt parempoolne valitsus,
ja see on tegelenud asjadega väga autoritaarselt.
Kuid Briti parlamendis on enamik konservatiive ilma maskideta.
Tööparteis kannab enamik maske.
See peegeldab minu meelest omapäraselt seda,
kuidas vasaktiib kontrollib hea meelega inimeste elusid
ja tahab COVID-i varjus kontrolli kasvatada.
Lühidalt. - Ütleksin, et tooge tagasi nurgakivid,
Ateena stiilis demokraatia, seaduslikkuse põhimõte Rooma stiilis
ja juudi-kristlikud väärtused Euroopa stiilis.
Veel on aega ühele aspektile.
Tahtsin öelda, et kui mõelda Suurbritanniale,
kuigi see pole ainus Euroopa osa,
siis tänavu on Suurbritanniasse saabunud suur pagulaslaine
üle Kanali väikestes paatides Prantsusmaalt. Paljud uppusid.
Ja miski pole seda peatanud.
Peame järgima Poola eeskuju ja karmi suunda
ning varem Austraaliat ja seda,
kuidas nad peatasid suure pagulastulva.
Peame leidma vahendid selle ära hoidmiseks,
et meil on avatud uksed kõigile, kes vaid tulla tahavad.
Aeg on otsas. Tänan kindral Naumanni,
dr Bardajit, kindral Kempi ja hr Soinit osalemise eest.
Tänan ka meie tiimi, kes on saate heaks palju vaeva näinud.
See on võimalik vaid tänu nende panusele.
Aitäh taustal aitavale Elena Kerrile ja teistele,
kes selleks oma panuse on andnud.
Aitäh! Häid pühi kõigile!
Kohtumiseni järgmisel kuul!
Tõlge: Monika Jaaguri
Teisi TV7 saateid ja artikleid
leiab meie kodulehelt aadressil www.tv7israelnews.com.