MINNE MENET, EUROOPPA?
Eurooppa on tienhaarassa.
Sitä repivät sisäiset repeämät ja kiistat.
Käynnissä on strateginen kilpailu.
Yhteisön ohjaaminen yksimielisellä päätöksenteolla -
voi osoittautua yhä vaikeammaksi.
Kansallisvaltioilta näyttää juuri nyt puuttuvan johtajuutta.
Se rohkaisee monenkeskisiä instituutioita ja muita toimijoita, -
jotka pyrkivät täyttämään tyhjiön.
Iltaa! Olen Jonathan Hessen. Tämä on Minne menet, Eurooppa?
Kanssani Euroopan tilasta keskustelemassa ovat -
kenraali Klaus Naumann, Saksan asevoimien entinen komentaja -
ja Naton sotilaskomitean puheenjohtaja. Tervetuloa! - Kiitos.
Rafael Bardaji, Worldwide Strategy -järjestön johtaja -
ja Espanjan entinen kansallisen turvallisuuden neuvonantaja.
Kenraali Richard Kemp, brittijalkaväen entinen komentaja -
ja kabinetin terrorisminvastaisen tiedustelun johtaja.
Ja Timo Soini, Suomen entinen ulkoministeri ja varapääministeri.
Aloitan kysymyksellä Euroopan johtajuudesta.
Syyskuun 19. päivänä 1946 Sveitsissä Zürichissä -
edesmennyt Winston Churchill puhui Zürichin yliopistossa.
Hän esitti, että Ranskan ja Saksan sovinto -
sekä eurooppalaisen organisaation perustaminen -
ovat rauhan ja vapauden ehto Euroopassa: -
"Ensiaskel Eurooppa-perheen uudelleen luomisessa -
on Ranskan ja Saksan kumppanuus. Vain siten voi Ranskasta tulla -
Euroopan moraalinen ja kulttuurinen johtaja. Eurooppaa ei voida rakentaa -
ilman henkisesti vahvaa Ranskaa ja Saksaa."
Toinen maailmansota oli juuri loppunut.
Mietitään Saksaa ja Ranskaa nykyään.
Saksassa liittokansleri Angela Merkel on väistymässä valokeilasta -
ja antamassa tilaa uudelle johtajalle.
Onko Euroopassa johtajuus nyt vaarassa, kenraali Naumann?
Tulemme näkemään Euroopan johtajuuden uudelleen orientoitumista.
Tähän asti Angela Merkelillä on ollut tärkeä rooli -
Euroopan pitämisessä koossa, ikävä kyllä ilman Britanniaa.
Tämä kompromisseja aikaansaava voima -
on poistumassa tai poistunut kansainväliseltä näyttämöltä.
En tiedä, mitä tulee tilalle.
Oletan, että ainakin Saksassa -
yleislinja pysyy muuttumattomana.
SPD:n johtaja Scholz jatkaa enemmän tai vähemmän -
Merkelin viitoittamalla tiellä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa.
Saksassa on kolmen puolueen jossain määrin hutera koalitio.
Ensikertaa sotienjälkeisessä Saksassa -
kolme puoluetta muodostavat hallituksen.
Odotettavissa on paljon yhteentörmäyksiä -
etenkin puolustus- ja turvallisuusasioissa.
Suurin kiistakysymys on osallistuminen ydinaseisiin, -
jossa logiikka ohjaa pysymään lujasti -
Merkelin valitsemalla tiellä.
Sitä ei niinkään ajanut vakaumus vaan välttämättömyys.
Se, pääsevätkö kolme puoluetta asiassa kompromissiin, -
nähdään hyvin pian, sillä meidän pitää tehdä päätös -
vanhenevien Tornado-lentokoneiden korvaamisesta.
Tämä päätös ei voi odottaa enää kovin pitkään, -
sillä koneet ikääntyvät koko ajan eikä varaosia ole saatavilla enää.
Tohtori Bardaji.
Näkyvissä on ilmiö, joka on leviämässä eri puolilla Eurooppaa.
Se on vahvojen hallintojen puuttuminen.
Hallintoja tarvitaan uusien liittoumien muodostamisessa.
Liittoumia on välillä vaikea hallita.
Toiseksi kokemukset koronakriisin hoidosta hiljattain osoittivat, -
että kaikki pitivät huolta ensisijaisesti itsestään.
Se jätti ikävä kyllä pysyvät jäljet lähitulevaisuuden päätöksentekoon.
Käsillä lienee siis heikkojen tai "kofeiinittomien" johtajien aikakausi.
Heidän täytynee tulevaisuudessa pystyä vastaamaan suuriin haasteisiin.
Totta. Kenraali Kemp.
Kenraali Naumann mainitsi, että Angela Merkel olisi ollut -
Eurooppaa koossa pitävä voima, jos brexitiä ei lasketa.
Olen sitä mieltä, että Merkel oli ratkaisevia tekijöitä -
Britannian EU-erossa.
En kiistä kenraalin sanoja, -
mutta Merkel oli myös jakava hahmo ja tietyllä tavalla syy siihen.
Hän, eikä yksin hän vaan hän ja muut poliittiset johtajat -
ja monet korkealla tasolla Brysselissä -
ovat vihkiytyneitä ajatukseen -
alati tiiviimmästä suhteesta Euroopassa -
ja eurooppalaisesta supervallasta.
Se oli suurin syy brexitille.
Se, että Merkel noudatti sitä eikä antanut Britannian -
sopeutua ja muotoilla löysempää suhdetta EU:hun, -
johti Britannian EU-eroon.
Uskon, että Puolan kanssa tullaan näkemään jotain samanlaista, -
ellei EU kykene jotenkin irtautumaan halustaan tulla supervallaksi.
Se on ratkaisevan tärkeä tehtävä uudelle johtajalle -
Angela Merkelin jälkeen Euroopassa.
Yrittää saada Bryssel luopumaan vallan kasvattamisesta.
Timo Soini.
Ensiksi Saksan pitää saada uusi hallitus.
Nähtävästi sinne ollaan saamassa kolmen puolueen liikennevalohallitus.
Olen samaa mieltä kenraali Naumannin kanssa siitä, -
että siitä tulee maltillisempi kuin monet ajattelevat.
Vihreiden on sopeuduttava yhteiseen linjaan.
Turvallisuuspolitiikassa se voi merkitä joitain muutoksia.
Vihreät on vastustanut Venäjää kritiikissään hyvin kärkevästi.
Ranskassa taas presidentinvaalit lähestyvät.
Se on tulevina kuukausina iso varjo poliittisesti Ranskan yllä.
Näyttää siltä, että Emmanuel Macron on kasvattamassa mahdollisuuksiaan -
uudelleenvalintaan, koska ehdokaskenttä on niin hajallaan.
Samaa ilmiötä nähdään nyt hyvin paljon kaikkialla Euroopassa.
Yksittäiset vahvat puolueet eivät enää pysty muodostamaan hallitusta, -
vaan hallituspohjat ovat laajoja -
ja tavoitteet aina vain pirstaloituneempia.
Yksi suuri asia on talous.
Ja nyt kun Iso-Britannia on ulkona, näyttää siltä, -
että Euroopassa suuntaus on edelleen yhteisvelkaan ja muuhun sellaiseen.
Jossain vaiheessa tullaan käymään hyvin vakavaa keskustelua siitä, -
miten syvälle siihen suuntaan -
haluamme ja voimme mennä siinä prosessissa.
Turvallisuusasioissa taas suurin huolenaiheeni on se, -
että Eurooppa jää syrjään, -
koska Yhdysvallat on siirtämässä enemmän huomiotaan Kiinaan.
Se tarkoittaa myös, että meidän roolimme pienenee.
Keskustelemme Euroopan roolista tässä suhteessa hieman myöhemmin.
Äsken puhuttiin Olaf Scholzista.
Kuulimme Emmanuel Macronista. Hän on tuonut voimakkaasti esiin sitä, -
että hän haluaa johtajaksi Merkelin jälkeen.
Kenraali Naumann, onko tällä hetkellä muita ehdokkaita?
On väläytelty esimerkiksi Mario Draghia Italiasta ja muita.
Kuka voisi mahdollisesti liimata Euroopan taas yhteen?
Uskon, että ratkaiseva ajanjakso on Ranskan vaalit ensi vuonna.
Onnistuuko Macron tulemaan uudelleenvalituksi vai ei, -
siitä ei tällä hetkellä ole täyttä varmuutta.
Olen samaa mieltä. Hän ehkä on todennäköisin voittajaehdokas.
Hänen painopisteensä Ranskan tulevalla EU:n puheenjohtajakaudella -
tulee olemaan turvallisuus ja puolustus.
Hän puhui siitä vuonna 2017 yhä uudelleen ja uudelleen.
Hän pyysi Saksalta vastauksia mutta ei koskaan saanut niitä.
Se on yksi Angela Merkelin virheistä, ettei hän vastannut -
Macronin esittämiin aloitteisiin.
Jos Macron onnistuu -
vahvistamaan Euroopan puolustus- ja turvallisuuspolitiikkaa -
Ranskan puheenjohtajakaudella ensi vuonna, -
silloin saatamme nähdä uutta johtajuutta, -
joka rakentuu Ranskan ja Macronin ympärille.
Onko aisaparina sitten Saksa vai Italia, se jää nähtäväksi.
Olemassa on mahdollisuus, -
että syntyy uusi akseli Macronin ja Draghin kesken.
Talouden ja finanssipolitiikan suhteen -
se merkitsisi uusia yhteentörmäyksiä Saksan kanssa.
Ranska ja Italia ajavat velan jakamista Euroopassa, -
kun taas Saksa ei ikinä tule suostumaan siihen, -
ja se on myös vastoin Saksan perustuslakia.
Se olisi jälleen uusi törmäys juuri silloin, -
kun Euroopalla ei olisi valtaa sisäisiin ristiriitoihin, -
koska tulisi keskittyä globaaliin yhteentörmäykseen -
Kiinan ja lännen välillä.
Totta. Tohtori Bardaji.
Euroopan unionin projektin alusta asti kaikki on perustunut -
hyvään ja rakentavaan suhteeseen Saksan ja Ranskan välillä.
On ollut kokeiluja laajentaa tätä paria EU 5 -maiksi, -
mutta kaikki tähänastiset yritykset ovat epäonnistuneet.
En näe selvää vaihtoehtoa Saksa―Ranska-aisaparille -
lähteä viemään EU:ta eteenpäin. Nykyään nähdään ero -
eteläisten, Välimeren maiden sekä ja Keski- ja Pohjois-Euroopan välillä.
Jako säilyy lähitulevaisuudessakin energiakriisinkin aikana.
En oikeastaan näe vaihtoehtoa -
hyvälle sillalle Ranskan ja Saksan välillä -
Euroopan unionin moottorina.
Kenraali Kemp, se oli myös syy, miksi luin alussa Churchillin sitaatin.
Churchill mainitsi, että länsimaat ovat luonnollisesti ryhmittyneet -
ja että briteillä on oma kansainyhteisö.
Se erotti Britannian sen aikaisesta Euroopan unionista.
Ovatko Ranskan ja Saksan hyvät suhteet -
menestyvän Euroopan kulmakivi?
Vai onko mahdollista, että Italia ja Ranska liimaisivat Euroopan yhteen?
Se puolestaan merkitsisi, että Saksa suljettaisiin pois.
Olen samaa mieltä tohtori Bardajin kanssa.
Ranskasta tai Saksasta tarvitaan Ranskaa ja Saksaa.
Et maininnut Churchillin sitaatista sitä, -
että Britannia tukee Euroopan unionia mutta ei ikinä olisi sen jäsen.
Britannian rooli oli erilainen. Sen ei pitänyt olla kiinteä osa EU:ta.
Mielestäni se pitää edelleen paikkansa.
Hän ei tietenkään puhunut tämän päivän EU:sta -
vaan unionista Euroopassa.
Mutta mielestäni, kuten kenraali Naumann sanoo, -
Jos presidentti Macron kasvattaa -
eurooppalaista puolustusta ja turvallisuutta EU:ssa -
oman mahdollisen johtajuutensa tärkeimpänä teesinä, -
minusta se on hyvin vaarallista. Uskon, että se heikentäisi Natoa, -
ja sillä saavutettaisiin hyvin vähän. Macronilla on hyvät saumat -
nousta johtamaan EU:ta, mutta tällainen linjaus olisi virhe.
Pieni hetki. Puheenvuoro Timo Soinille.
Ainoa mahdollisuus pidemmän päälle on mielestäni se, -
että Saksa istuu kuljettajan paikalla, mitä tulee talouteen.
Toivon todella, että jatkossakin edetään -
Saksan järkevän talouspolitiikan perusteella.
Pidemmän päälle se aiheuttaisi rauhattomuutta -
niin sanottujen nettomaksajien leirissä, elleivät he näe mitään hyötyä.
Ymmärrän solidaarisuuden, että kriisitilanteessa pitää auttaa niitä, -
jotka ovat hädässä.
Mutta me emme voi luoda pysyviä rakenteita, -
joissa osa maista ei tekisi -
tarvittavia järjestelyjä -
esimerkiksi kilpailukykynsä vahvistamiseksi.
Siitä minä olen huolissani talouden tasolla.
Poliittinen johtajuus on kuitenkin hyvin tärkeää, -
sillä ihmisten pitää ymmärtää, -
että he ovat kansallisia johtajia mutta myös kansainvälisesti niitä, -
jotka voivat tuoda esiin Euroopan kantaa -
koko ihmiskuntaa koskevissa asioissa.
Palaan siihen, mitä Richard sanoi siitä, että Britannia jätetään -
Ranskan johtaman turvallisuuskeskustelun ulkopuolelle.
Sellaiseen saksalaiset eivät halua lähteä mukaan.
Saksalaiset ovat aina sanoneet, että Britannian pitää olla mukana, -
jos Eurooppa haluaa säilyttää uskottavan turvallisuusvalmiuden, -
joka pitää Yhdysvallat Euroopassa.
Se on hyvin keskeinen osa saksalaisessa ajattelussa.
Tiedämme, että ilman Yhdysvaltoja Euroopalla ei ole mitään turvallisuutta.
Ja kun Yhdysvallat kääntää huomionsa Aasiaan, -
tiedämme, että meidän täytyy antaa sellainen panostus, -
joka on amerikkalaisille niin olennainen, -
että he haluavat pysyä Euroopassa.
Se on syy, miksi haluamme ottaa lisää vastuuta Euroopassa -
sanotaan vaikka huolehtimalla Afrikan rannikosta -
ja huolehtimalla aiempaa enemmän Lähi-idästä -
ja Lähi-idästä myös laajemmin.
Näin amerikkalaisten olisi helpompi nähdä eurooppalaiset hyödyllisinä -
yleisessä strategisessa globaalissa yhtälössä.
Kun tämä on sanottu, nyt kun puhumme -
Macronin mahdollisesta johtajuudesta, -
Ranskan ja Britannian välillä on kilpailua ja turhautumista.
Se ei aina ole yhtälön positiivisin puoli.
Se voi vaikuttaa Ranskan ja EU:n -
sekä Britannian suhteisiin.
Miten kommentoisitte?
Ranska on perinteinen vihollisemme. Se tiedetään.
Mutta kun tämä pakollinen asia on sanottu, -
Ranskalla ja Britannialla on vahva puolustussuhde -
ja läheinen sotilaallinen suhde, on ollut vuosia.
Olemme tehneet hiljattainkin yhteistyötä monilla alueilla.
Totta kai maiden suhteissa on ongelmiakin.
Niistä yksi oli AUKUS-päätös, -
jossa ranskalaiset ydinsukellusveneet -
korvattiin amerikkalais-brittiläisillä ydinsukellusveneillä.
Siitä Ranska syytti meitä ainakin osaksi.
Toinen ongelma on Ranskan kalastus brittien aluevesillä.
Se asia kiehuu tällä hetkellä.
Kolmas mainitsemisen arvoinen asia on se, -
että Ranska joidenkin mielestä jopa rohkaisee -
niin kutsuttuja pakolaisia ylittämään Kanaalin.
Ranska ei estä heitä lähtemästä maasta, -
mikä olisi heille monesti helppoa.
Nämä asiat yhdessä ruokkivat Ranskan ja Britannian kiistoja.
Mikään tästä ei mielestäni ole kuitenkaan strategisesti merkittävää -
verrattuna uhkiin, jotka molemmat maat tunnustavat.
Mainitsin jo maiden läheisen sotilassuhteen, -
jonka uskon vain vahvistuvan.
Se on tärkeää myös Euroopalle. Tohtori Bardaji, -
kenraali Kemp mainitsi, että maahanmuutto -
on kiistakysymys Ranskan ja Britannian välillä.
Kun katsotaan tilannetta myös Espanjassa, -
haasteita on entistä enemmän.
Haasteet ovat osoittautuneet myös aika vaikeiksi.
Esimerkiksi islamistit ja islamistijärjestöt -
yrittävät käyttää hyväksi maahanmuuttajien tulvaa -
terrorismiin liittyviin toimiin.
Espanjassa oli isku. Britanniassa tapahtui murha.
Norjassa ja muualla on ollut iskuja.
Ikävä kyllä huolimatta Euroopan kaikista tiedustelun edistysaskeleista -
tulijoiden taustan selvittämisessä on isoja puutteita.
Ei tiedetä, keitä tulijat ovat.
Kahdesta edellisestä islamistien ja jihadistien iskusta Espanjassa -
kaikki tekijät tulivat laittomina maahanmuuttajina.
He ylittivät Gibraltarinsalmen pienillä veneillä.
Kaikki saivat sosiaaliturvaetuuksia, vain koska he olivat siirtolaisia.
Aiemmin Belgiassa tapahtui iskuja. Tekijöinä olivat "pakolaiset", -
jotka tulivat vuonna 2015, kun rajat päätettiin avata.
Olemme edelleen kaukana siitä, että maahanmuuttotulva olisi hallinnassa.
Tulijoista 99 prosenttia toivoo rauhaa, -
mutta sitten on pieni osa, joka voi tehdä paljon vahinkoa -
myös terrori-iskujen muodossa, kuten hiljattain näimme.
Meidän on koordinoitava työtä paremmin.
Euroopan raja- ja merivartioviraston pitää toimia paljon ahkerammin, -
jotta voidaan pysäyttää, estää ja seuloa rajanylittäjät.
Rajat vuotavat nyt pahasti. Meidän täytyy myös ymmärtää, -
että riskit kasvavat, kun ei pystytä kontrolloimaan, keitä tänne tulee.
Timo Soini, sama kysymys teillekin.
Euroopan unioni päätti hiljattain, -
että se ei rahoita EU-jäsenvaltioiden rajamuureja.
Se vaikeuttaa tietysti työtä, jolla yritetään pitää kurissa -
laittomien maahantulijoiden tulvaa. Mitä ajattelette siitä?
Aloitan tämänhetkisestä tilanteesta Valko-Venäjän ja Puolan rajalla.
Se on tyypillinen hybridioperaatio, jota Valko-Venäjä rahoittaa.
Sama asia tapahtui Suomelle edellisen maahanmuuttokriisin aikana.
Toimin silloin ulkoministerinä.
Venäjä päästi ihmisiä pohjoisessa kahdesta rajanylityspaikasta.
Sekin oli eräänlainen hybridioperaatio.
Samaan aikaan kun etelärajat vuotivat, -
Venäjä kokeili lähettämällä rajanylittäjiä nähdäkseen, -
miten hoidamme tilanteen. Juuri samaa tapahtuu nyt -
Puolan ja Valko-Venäjän rajalla.
Suuntaus on se, että aitoja ollaan pystyttämässä ja muuta, -
mutta kaikki seuraavat tilannetta hyvin... miten sen sanoisin...
hyvin herkeämättä siinä mielessä, -
että uusimpien arvioiden mukaan -
rajan läpi voi tulla tuhat pakolaista päivittäin.
Kaikki tietävät, etteivät he jää Puolaan.
Samaan aikaan päälle painavat Puolan oikeusvaltiotilanne -
ja EU:n tuomioistuimen hiljattain tekemä päätös, -
jolla Puola määrätään maksamaan miljoona euroa päivässä.
Tämä tapahtuu samanaikaisesti. Se on mahdollinen poliittinen riski.
Tällaisia muutoksia huonoon suuntaan voi tapahtua, -
ja ne voivat alkaa niin sanotusti hyvin pienistä siemenistä.
Siitä minä olen huolissani.
Jos tarkastellaan historiaa, kuten Richard puhui brexitistä.
Kun menin Euroopan parlamenttiin vuonna 2009, -
tapasin brittimeppejä, jotka sanoivat, että he lähtevät.
Kukaan ei uskonut heitä. Seitsemän vuoden päästä he lähtivät.
Silloin oli talouskriisi. Tilanne oli samanlainen.
Se alkoi Kreikasta. Sitä seurasivat muut maat, Portugali ja Espanja.
Olemme selvinneet siitä suhteellisen hyvin verrattuna ongelman laajuuteen.
Vuonna 2015 oli maahanmuuttokriisi. Olemme juuri selvinneet siitä, -
mutta meillä ei silti ole rakenteita, jotka auttaisivat uudessa kriisissä, -
joka on nyt syntymässä.
Kenraali Naumann, miten te näette rajoilla syntymässä olevan kriisin?
Eikö Euroopan unionilla ole tietyllä tavalla vastuu?
Se on jäsenmaiden instituutio.
Se vaatii, että sen lainsäädäntöä noudatetaan ensisijaisesti.
Sillä on velvollisuus vastata myös ulkoisiin turvallisuushaasteisiin.
Olen samaa mieltä siitä, mitä Timo Soini sanoi -
muistellessaan vuoden 2015 hybridioperaatiota Suomessa.
Nyt sama hybridioperaatio on käynnissä isommassa mittakaavassa -
Puolan rajoilla.
Valko-Venäjä käyttää pakolaisia, jotka he kuljettavat -
valtiollisen lentoyhtiön koneilla jostakin Minskiin, -
ja sieltä heidät kuljetetaan Puolan tai Liettuan rajalle, -
jotta he tunkeutuisivat Euroopan unionin alueelle.
Eurooppaa halutaan heikentää.
Euroopan yhteenkuuluvuuteen halutaan lyödä kiilaa.
Se on mielestäni selvästi Venäjän organisoimaa.
En usko, että mikään, mitä Lukašenka tekee, -
tapahtuu ilman presidentti Putinin siunausta.
Tämäkin on yritystä heikentää Eurooppaa -
ja lyödä kiilaa Euroopan yhtenäisyyteen.
Myös Puola leikkii tietysti tulella.
Se, mitä Puola tekee, -
rikkoo yhtä Euroopan peruskulmakiveä.
Me olemme sopineet yhteisestä järjestyksestä Euroopassa.
Mielestäni on erittäin vaikeaa yhteensovittaa -
Puolan suhtautuminen oikeuslaitoksen riippumattomuuteen -
ja oikeusjärjestelmään sekä Euroopan unionin periaatteet.
Puolalaiset pelaavat tietyllä tavalla Putinin pussiin, -
vaikka he eivät kauheasti pidä venäläisistä.
Miten ongelma sitten ratkaistaan, -
sitä en tällä hetkellä tiedä tarkalleen.
En näe kunnollista ratkaisua, -
ja EU:n tuomioistuimen päätös ei ainakaan auta sammuttamaan tulta.
Onko Euroopan unionin lain ensisijaisuus -
kansallisen lainsäädännön yläpuolella ongelman yksi avainnäkökulma?
Vai meneekö se syvemmälle, kun puhutaan kilpailusta -
tai turhautumisista EU:ssa Puolan suuntaan?
Puolan lisäksi on esimerkiksi Unkari.
Olen täysin samaa mieltä. Asia menee paljon oikeusprosesseja syvemmälle.
Eurooppa on selvästi jakautunut.
Yhtäällä ovat perinteiset EU:n federalistit, -
jotka haluavat tiivistää suhteita alati.
Toisaalla ovat liberaalit demokratiat, ensin Unkari, nyt myös Puola.
Tätä ei voi laittaa syrjään. Ongelma on keskeinen.
Totuus on kuitenkin se, että EU:n periaatteita on rikottu useita kertoja.
Monet maat ovat rikkoneet niitä.
Esimerkiksi lähentymiskriteerit, alijäämä ja muu, -
olivat hyvin tiukat kaikille paitsi Saksalle, -
joka päätti olla täyttämättä niitä.
On hyvin vaikeaa moralisoida periaatteista, -
kun niitä on viime vuosina rikottu moneen otteeseen.
Kriisin selittäminen vaatii juridisia näkökohtia syvemmälle menemistä.
Richard Kemp, haluaisin kuulla teidänkin näkökulmanne tästä -
mutta jatketaan myös energiakriisiin, jossa Eurooppa ja Britannia nyt ovat.
Sen seuraukset ulottuvat paljon energiasektoria pidemmälle.
Mitä mielestänne pitäisi nyt tehdä?
Mitkä ovat kriisin juurisyyt, -
kun asiaa tarkastelee Britannian ja koko Euroopan näkökulmasta?
Tulee mieleen, että strateginen näkökulma on unohtunut.
Yksi esimerkki on Nord Stream 2 -kaasuputki.
Saksa taitaa kohta olla saamassa sen valmiiksi.
Tai se on jo valmis, mutta pian sitä voidaan alkaa käyttää.
Monet ovat hyvin huolissaan siitä, että sen kautta ollaan luomassa -
strateginen heikkous koko Euroopalle -
ja riippuvuus Venäjästä, mikä on hyvin epäviisasta.
Melkein kaikki Putinin teot ja puheet osoittavat, -
että ei ole viisasta luoda mitään, mikä lisää riippuvuutta Venäjästä.
Jos siihen on jokin ratkaisu, se on se, -
että katsotaan etelämmäs -
esimerkiksi Kaspianmeren kaasuun Keski-Aasiassa -
sekä muihinkin kaasulähteisiin, -
niin ettei oltaisi ainakaan kokonaan riippuvaisia Venäjästä.
Uskon, että näemme lähivuosina -
yhä enemmän Venäjän aggressiota Eurooppaa kohtaan -
ja yhä enemmän yrityksiä eri tavoin pirstoa...
Olin sanoa "EU:ta", mutta se jo pirstoutuu. Euroopan turvallisuutta.
Mielestäni tämä energiatilanne on erittäin vakava.
Jos tuleva talvi on hyvin kova, -
olemme energiapulan partaalla.
Ja kaasuputken hana on Venäjän puolella.
Ja jos sitä käytetään... nyt kun on Nord Stream -
ja Ukrainan kautta kulkeva putki.
Olen sitä mieltä, -
että kun useissa Euroopan maissa luovuttiin ydinvoimasta, -
avasimme oven tällaiselle "kaasukiristykselle".
Venäjällä on vain kaksi vahvuutta.
Ensimmäinen on energia, toinen ydinaseet.
Ne ovat sen pelikortit.
Putin näyttää tällä hetkellä olevan selvästi vallassa.
Jos mietitään Venäjän hiljattaisia vaaleja, -
mikään ei uhkaa häntä pitkällä aikavälillä.
Mutta iso uhka meille kaikille on se, -
jos USA kääntyy pois Euroopasta.
Se on hyvin vakava asia.
Olen sitä mieltä, että Eurooppa teki ison virheen.
Kyse ei ollut pelkästään Trumpista ja nyt Bidenista.
USA pyysi Nato-maita maksamaan, ja Suomi ei ole Nato-maa, -
mutta maksamaan joka vuosi 2 prosenttia Natolle.
Valtaosa maista ei tehnyt sitä.
Ja nyt näemme sen seuraukset.
Se on hyvin vakava asia.
Toinen tärkeä asia on se, jota jo sivuttiinkin, eli AUKUS -
ja viiden maan tiedustelu- ja turvallisuusyhteistyö -
Britannian, Uuden-Seelannin, Australian, Kanadan ja USA:n kesken.
Ellei meillä ole yhteyttä siihen, emme pysty puolustamaan itseämme.
Kuten kenraali Naumann sanoi, me tarvitsemme tätä kaikkea.
Ikävä kyllä olen samaa mieltä.
Ja mitä tulee Nord Stream 2:een, itse myös kuulun niihin, -
jotka ovat jo pitkään kritisoineet putken rakentamispäätöstä.
Minusta oli strateginen virhe, -
kun uskottiin, että tämä on talouskysymys.
Se oli, se on ja se on aina ollut geopoliittinen asia -
ja väline Putinin kädessä.
Olen sitä mieltä, että meidän pitää uskoa, mitä Putin sanoo.
Hiljattain Valdai-konferenssissa, joka järjestetään vuosittain -
ja joka on niitä harvoja tapahtumia, joissa Putin puhuu, -
ja joka on niitä harvoja tapahtumia, joissa Putin ei valehtele.
Tänä vuonna hän sanoi jotain, -
minkä tulisi olla varoitusmerkki kaikille eurooppalaisille, -
Hän sanoi: "En enää usko Pariisin peruskirjaan vuodelta 1990."
Sehän loi ajatuksen yhteisestä turvallisuudesta -
Vladivostokista Vancouveriin.
Putin kumosi sen sanoen: "Se ei ole minulle enää tärkeä."
"Minulle on tärkeä Jaltan sopimus vuodelta 1943."
Meillä ei pidä olla mitään harhakuvitelmia.
Se tarkoittaa, että hän haluaa luoda turvallisuusvyöhykkeen -
Jaltan sopimuksen mukaisesti Italiasta Baltian maihin.
Puskurivyöhykkeen Venäjän eteen.
Siihen loppuisivat Euroopan kaikki harhakuvitelmat -
ja kaikki ajatukset yhteistyöstä Venäjän kanssa.
Se meidän täytyy pitää mielessämme.
Jos tiedämme, miten vastustaja ajattelee, -
voimme ryhtyä asianmukaisiin toimiin.
Se tarkoittaisi ensinnäkin Euroopan puolustuksen vahvistamista.
Ja toiseksi meidän täytyy säilyttää -
nykyinen ydinaseisiin osallistumisen mallimme.
Ilman sitä meillä ei ole turvallisuutta Venäjää vastaan.
Myös Espanjalla on kaasuputki. Se tulee Marokosta ja Algeriasta.
Se tullaan sulkemaan. Se vaikuttaa Espanjaan ja yleisesti Eurooppaan -
ja lisää riippuvuutta Venäjästä. Samaan aikaan EastMed-putki, -
joka aiotaan rakentaa Kyproksen, Kreikan ja Israelin välille, -
ei vielä ole edes rakentamisen alkuvaiheissa.
Olet täysin oikeassa. Riippumatta siitä, mitä Putin tekee, -
Etelä-Euroopan maat ovat riippuvaisia Pohjois-Afrikan kaasusta.
Marokko on sulkee putken lokakuun lopussa.
Algeria vie kaasua nestemäisessä muodossa.
Se täytyy siis kuljettaa aluksilla.
Siitä tulee pullonkaula tarpeiden, vaatimusten ja kapasiteetin keskellä -
Pohjois-Afrikan kaasun tuonnissa.
Voimme syyttää siitä vain itseämme.
Valtaosa Euroopan maista päätti luopua ydinvoimasta.
Nyt maksamme siitä hintaa.
Olemme täysin riippuvaisia pohjoisesta etelään.
Emme kykene tuottamaan omaa energiaa.
Se on strateginen päätös, joka tulisi pohtia uusiksi niin pian kuin suinkin, -
ellemme halua värjötellä tänä talvena ja tulevina talvina.
Eräs näkökulma, josta puhumme myös, -
on itäisen Välimeren erittäin jännitteinen tilanne.
Viime aikoina Turkki ja Kreikka ovat jälleen käyneet sanasotaa -
eri aiheista. Turkki on myös antanut varoituksen, -
jos niin voi sanoa, julistamalla kymmenen suurlähettilästä -
ei-toivotuiksi henkilöiksi, heistä suurin osa Euroopasta.
Näemme myös merkittävää ja hälyttävää eskalaatiota -
Venäjän ja Naton suhteissa.
Nyt Venäjän ja Turkin yhteydet vahvistuvat.
Turkki liukuu hitaasti kohti itää eikä länttä.
Kenraali Naumann, onko se asia, -
jonka tulisi herättää tietty reaktio Euroopan mailta?
Ranska ja Kreikka jo solmivat puolustussopimuksen, -
jolla yritetään saavuttaa pelotevaikutusta. Riittääkö se?
Ensinnäkään en ole kovin iloinen -
Kreikan ja Ranskan puolustusjärjestelystä.
Meillä on Nato -
toimijana Euroopan turvallisuuden puolesta.
Olemme aiemminkin onnistuneet -
lieventämään kriisejä Turkin ja Kreikan välillä.
Kun aloitin sotilaskomitean puheenjohtajana vuonna 1996, -
maiden välillä oli joka kuukausi 140 ilmavälikohtausta, -
joissa osallisina oli lentokoneita aselastissa.
Määrä saatiin laskemaan kuuteen.
Kuusikin on liikaa, mutta kuitenkin.
Meillä on Naton sisällä mahdollisuuksia hoitaa se.
Mahdollisesti Naton tulisi toimia tilanteessa aktiivisemmin.
Tällä hetkellä Turkki on Euroopalle strategisesti tärkeä maa.
Ja näemme tässäkin, -
että Putin ja myös Kiinan presidentti pelaavat peliä.
Kiina tarjoaa Shanghain yhteistyöjärjestöä -
vaihtoehdoksi Turkille.
Se on asia, jota meidän Euroopassa ja myös USA:ssa tulisi pitää silmällä.
Me emme saa menettää Turkkia.
Ajattelen, että Erdogan tekisi siinä virheen, -
jos hän astuisi ansaan ja liittyisi Shanghain yhteistyöjärjestöön.
Siellä hän olisi pieni tekijä -
verrattuna kahteen isoon peluriin, Venäjään ja Kiinaan.
Hänen paisuneelle egolleen ei sopisi -
olla pieni tekijä.
Ja toiseksi Turkin täytyisi pitää mielessä, -
että se on taloudellisesti riippuvainen Euroopasta.
Idässä ei kukaan voisi korvata Euroopan roolia Turkin taloudessa.
Jos hän haluaa Turkin liiran arvon painuvan kellariin, -
liittyköön sitten Shanghain yhteistyöjärjestöön.
Mutta uskon, että selvällä järkevällä ajattelulla -
hän tulee oikeaan johtopäätökseen ja sanoo: "Pysy lännen kanssa."
Mutta kun tämä on sanottu, näemme, että kiinalaiset pystyvät -
ostamaan merkittäviä satamia -
Kreikasta ja muualta.
Se pystyy rakentamaan kuljetusreittejään -
tuonnille ja viennille Euroopasta Kreikassa ja muualla.
Samalla se edistää omaa agendaansa.
Miten sillä sanomalla voidaan estää Turkkia ja muita maita -
irtautumasta lännen blokista?
Tuo liittyy erääseen erittäin vakavaan virheeseen.
Kiina rakentaa Vyö ja tie -hankkeellaan -
puhtaasti strategista pääsyä, -
mikä kasvattaa Kiinan valtaa Euroopassa.
Me saksalaiset lankesimme tähän ansaan.
Euroopan suurinta mantereen satamaa Duisburgia -
operoivat nyt kiinalaiset.
Kreikassa ja Italiassa on kiinalaisten operoimia satamia.
Kiina on lisäksi solminut 17 + 1 -yhteistyösopimuksen, -
josta Liettua ja pari muuta ovat nyt onneksi lähtemässä, -
sillä odotukset, joita Kiina hehkutti, eivät ole täyttyneet.
Meidän täytyy miettiä, mitä tämä tarkoittaa, -
ja meidän täytyy miettiä turvallisuutta.
Turvallisuus ei liity pelkästään sotilaskykyyn.
Tarvitaan kaikenkattavaa strategiaa, -
jolla voidaan vastata Kiinan yrityksiin -
saartaa Eurooppa Vyö ja tie -hankkeella.
Olen samaa mieltä. Eurooppa mukaan lukien Britannia -
ovat heräämässä tähän uhkaan, joka on ollut olemassa jo kauan.
Kiina on käynyt kylmää sotaa vuodesta 1948.
Luulimme sen päättyneen ja lopetimme taistelun.
Nyt meidän pitää alkaa taistella. Kiina sai liikaa jalansijaa -
meidän tuudittautuessa ajatukseen ystävyydestä.
Jos palaan Kreikan ja Ranskan sopimukseen, -
se on minusta tärkeä. Olen eri mieltä kenraali Naumannin kanssa.
Minusta sopimus hyödyttää Ranskaa ja Kreikkaa.
Se toimii pelotteena Turkkia vastaan, -
joka on osoittanut aggressioita kummallekin viime vuosina.
Sitäkin tärkeämpi on USA:n ja Kreikan puolustussopimus, -
jonka jatkosta ne sopivat äskettäin.
Se allekirjoitettiin muutama päivä sitten.
Sillä otetaan osaltaan takaisin Kiinan saamaa jalansijaa Kreikassa.
Kreikkalaiset tietävät varsin hyvin, -
että oli virhe antaa Kiinalle niin paljon vaikutusvaltaa.
Uuden puolustussopimuksen myötä -
USA voi sijoittaa Kreikkaan enemmän amerikkalaissotilaita -
ja käyttää Kreikan tukikohtia, myös satamia, aiempaa enemmän.
Se voi osaltaan auttaa vähentämään Kiinan vaikutusvaltaa.
Minusta se on hyvin tärkeä asia.
Minä pelkään, aivan kuten kenraali Naumann jo vihjasikin, -
että Turkki saattaa irtautua Natosta -
tai ajaa Naton sellaiseen asemaan, jossa on vaikeaa pitää Turkki Natossa.
Minusta se on hyvin mahdollista. Se olisi suuri onnettomuus.
Mitä Yhdysvaltojen ja Kreikan sopimus viestii Turkille?
Sen nojalla USA saa käyttää tukikohtia merkittävästi.
Sitä yritetään selvästi käyttää pelotteena Venäjää ja Kiinaa vastaan -
itäisellä Välimerellä. Ne toimivat myös satamina Afrikkaan.
Samaan aikaan Turkin ja USA:n suhteet ovat historiallisen huonot -
ja käydään keskusteluja siitä, että USA vetäytyisi Incirlikin tukikohdasta.
Siitä on keskusteltu jo pitkään.
Sillä on seurauksia.
Se on vaikeaa. Kerron pienen anekdootin.
Keskustelin Israelin pääministerin kanssa -
hänen käytyä Pekingissä kolme vuotta sitten.
Hän oli iloinen. Kysyin, miksi.
Hän sanoi, että siellä ei kysytty palestiinalaisista.
Uskon, että kiinalaiset pelaavat omaa peliä.
Clausewitz sanoi, että sota on politiikkaa toisin keinoin.
Kiinan mukaan sota on politiikkaa kaikin keinoin: energian, kulttuurin -
ja muun sellaisen, mikä edistää sen pitkäaikaisia intressejä.
Sanoo Kiinan perustuslain toinen artikla.
Meillä ei ole valmiutta vastata. Poliittinen syklimme on lyhyt.
Taktinen lähestymistapamme on lyhyt.
Kiina katsoo pidemmälle kestävämmin ja yhdenmukaisemmin.
Kuten kenraali Naumann sanoi, "Vyö ja tie" on selvä strateginen uhka -
arvoillemme, tavaroiden vapaalle liikkumiselle ja meriliikenteelle.
Jonkun pitää pohtia, mitä Kiina puuhaa.
Amerikkalaiset ovat haihtumassa.
Trumpin jälkeenkään heitä ei ole missään.
Euroopassa intoiltiin Bidenista. Nyt huomataan, -
ettei uuteen hallintoon saa mitään otetta. Olemme jääneet vähän yksin.
Vancouverista Vladivostokiin lyhin reitti kulkee meren yli.
Emme ole edes kuvassa.
Euroopassa ei tietääkseni pohdita syvällisesti sitä, -
että meidän pitää haastaa lonkerot, -
joita Kiina heittää meitä kohti Turkin ja muiden maiden kautta.
Kysymys Timo Soinille.
Puhumme vastaamisesta haasteeseen idästä Venäjältä -
ja Kiinasta ja muihin sitä kautta nouseviin haasteisiin, -
myös kotimaan haasteisiin.
Miten voimme vastata siihen EU:na tai Eurooppana, -
jos arvoja, joille Eurooppa on perustettu, koetellaan, -
koettelijoina samat instituutiot, jotka luotiin puolustamaan sitä?
Ensin tarvitsemme yhtenäisyyttä ja yksimielistä lähestymistapaa.
Eurooppa ei ole yksimielinen suhtautumisessa Venäjään.
Syyt ovat pääosin taloudelliset, esimerkkinä kaasu.
Ukrainan takia asetetut pakotteet ovat edelleen voimassa, -
mutta ne eivät ole kovin toimivat.
Meidän pitäisi myös muistaa, -
että sekä Kiinaa ja etenkin Venäjää näin suomalaisena -
täytyy koetella ja vastustaa.
He eivät tule vihaiselle tuulelle, jos puolustat itseäsi.
He pitävät sitä välttämättömänä ja luonnollisena.
Jos yrittää tavallaan madella heidän jalkojensa juuressa, -
sellaista he halveksivat.
He kunnioittavat voimaa, myös henkistä ja sotilaallista voimaa.
Olen erittäin huolissani siitä, -
että lähestymistapamme Venäjään -
Euroopan unionina on hyvin pirstoutunut.
Itse pidän sitä erittäin vahingollisena.
Ja etenkin, kun katsotaan Baltian maita ja Puolaa, -
jotka ovat, kuten jo sanottiin, puskurivyöhykkeellä.
Se on edelleen, jos kuuntelee Putinin puheita Natosta, -
he pitävät niitä edelleen puskurivyöhykkeen maina.
Ne olivat osa Varsovan liittoa.
Niin he ajattelevat riippumatta siitä, miten me asian koemme.
Siksi on äärimmäisen tärkeää, -
että USA ei menetä kiinnostustaan Eurooppaan, -
sillä ilman USA:ta emme pysty puolustaman -
Baltian maita ja Eurooppaa.
Minun täytyy jälleen kerran olla samaa mieltä.
Olisi hyvin viisasta, -
jos tarkastelisimme Venäjää hyvin vakavasti.
Samoin meidän tulisi tarkastella Kiinaa.
Meidän tulisi miettiä myös maiden heikkouksia.
Venäjä ei ole niin vahva kuin Putin uskoo.
Venäjä on tärkeä sotilas- ja ydinvalta.
Venäjä on tärkeä raaka-aineiden viejä.
Mutta ei mitään muuta. Ei ole ainoatakaan tuotetta, -
joka on valmistettu Venäjällä ja joka kiinnostaisi maailmanmarkkinoilla.
Raaka-aineet ovat ainoita, ja mikään raaka-aine ei riitä ikuisesti.
Venäjä on tilanteessa, jossa se voi pidemmän päälle tarvita yhteistyötä.
He eivät saa sitä ilmaiseksi Kiinalta.
Kiina voi suostua yhteistyöhön, mutta siinä Venäjä jää kakkoseksi -
eikä ole tasavertainen Kiinan kanssa.
Maiden asevoimien yhteistoiminta on kuitenkin lisääntynyt viime viikkoina.
Sama pätee Turkkiin.
Presidentti Erdogan on jo ilmoittanut aikovansa -
ryhtyä lisähankintoihin -
aiemmin hankkimansa S-400-järjestelmän lisäksi.
S-400 on sellainen asia, josta meidän tulisi keskustella syvällisesti.
Ei välttämättä ole kovin helppoa sanoa, -
että Turkki rikkoi Nato-sopimuksia.
Mutta minusta on tärkeää, -
että panemme Venäjälle hanttiin -
yhteisellä eurooppalaisella ja transatlanttisella näkemyksellä -
ja sanomme, että on tiettyjä rajoja joita sen ei pidä ikinä ylittää.
Muuten sille koittavat vaikeat ajat. Sellaista kieltä venäläiset ymmärtävät.
Jos heille puhuu pehmoillen, -
emme saavuta mitään. He jatkavat -
pistämistä meitä neulalla.
Jos he huomaavat, että annamme periksi, -
he jatkavat isommalla neulalla.
Ohjelma-aikamme lähestyy loppuaan.
Otetaan vielä yksi aihe ja pohditaan samalla, -
mihin meidän tulisi lähitulevaisuudessa keskittyä.
Siteeraan vielä samaa Churchillin puhetta Zürichistä.
Hän sanoi: "Näinä päivinä elämme oudosti ja epävarmasti -
atomipommin varjon ja jopa suojan alla.
Atomipommeja on vielä vain sellaisella valtiolla, -
joka ei ikinä käytä sitä muun kuin oikeuden tai vapauden puolesta.
Mutta voi hyvin olla, että muutamassa vuodessa -
tämä hirveä tuhoväline on levinnyt laajalle.
Jos useat sotaa käyvät maat käyttävät sitä, syntyy katastrofi, -
joka hävittää kaiken, mitä kutsumme sivilisaatioksi, -
ja mahdollisesti tuhoaa koko maapallon."
Aloitetaan kenraali Kempistä.
Otetaan tässä yhteydessä yhtäältä esiin E3-maiden ja Iranin neuvottelut, -
toisaalta Pohjois-Korea sekä Venäjä ja Kiina.
Ne ovat kasvattamassa suorituskykyään -
ja kehittämässä toimitusjärjestelmiään.
Ne uhkaavat Eurooppaa jo aika vakavasti.
Olen vähemmän huolissani Kiinasta, Venäjästä ja Pohjois-Koreasta -
verrattuna Iraniin. Totta kai pitää pysyä valppaana -
Kiinan ja erityisesti Venäjän suhteen.
Kun ne kehittävät suorituskykyään, -
meidän pitää vastata siihen ja ylittää heidän suorituskykynsä.
Itse en henkilökohtaisesti ole kovin huolissani siitä, -
että ne ovat ydinvaltoja, jotka ihan heti käyttävät ydinaseitaan.
En usko, että myöskään Pohjois-Korea.
Mielestäni Pohjois-Korean ydinuhka arvioidaan liian suureksi.
Se ei tarkoita, ettei pidä pysyä valppaana.
Iran on kokonaan toinen juttu. Se toimii ennennäkemättömällä tavalla.
Se rikkoo ydinsulkusopimusta ja JCPOA-sopimusta -
lähestyäkseen alati tavoitettaan eli ydinaseita.
Valitettavasti Eurooppa on lepytellyt Irania liian pitkään -
ja lepyttelee Irania edelleen.
Mutta nyt jotkin Euroopan maat -
ovat huolestuneet Iranin viimeaikaisista toimista, -
kuten väkevöittämisestä ja toiminnan salaamisesta.
Ja Yhdysvaltojen presidentti Biden on pyrkinyt hillitsemään -
eurooppalaisten huolta, sillä hallinto haluaa epätoivoisesti -
päästä uuteen sopimukseen.
Kerrankin Eurooppa on asiassa aktiivisempi, -
ja USA yrittää hillitä sitä.
Jäljellä on noin 2,5 minuuttia. Lyhyt kommentti.
Olemme nyt 30 vuotta väitelleet, -
millä nimellä kutsutaan aikaa kylmän sodan jälkeen.
Keksittiin vain "kylmän sodan jälkeinen aika".
Nyt kun britit tappoivat parhaan salaisen agenttinsa James Bondin, -
elämme Bondin jälkeistä aikaa ja arvot ovat sen mukaisesti päälaellaan.
Pitää vakavasti pohtia tilaamme nyt ja muutaman vuoden päästä.
Maailma muuttuu hurjalla tavalla ja nopeasti.
En usko, että älylliset kykymme pysyvät muutosten tahdissa.
Ajattelen myös Afganistanin tapahtumia, -
pakolaisten jatkuvaa virtaa Iranin kautta -
ja sen vaikutuksia Eurooppaan pitkällä aikavälillä.
Liittyykö se jollain tavalla siihen, -
miten suhtaudumme laajemminkin Iraniin?
Sekoittuuko se isoon kuvaan?
Jos se sekoittuu, se ei tiedä mitään hyvää.
Valtio on tehnyt salamurhia Euroopassa -
mm. Alankomaissa, Saksassa ja Tanskassa.
Se pyrkii laajentumaan ja toimimaan monin tavoin Lähi-idässä.
Mutta se on Euroopassa. Miten Eurooppa vastaa?
Minusta johtopäätös kaikesta, mitä olemme tänään keskustelleet, -
on se, että meidän eurooppalaisten täytyy kaikin keinoin -
tehdä tiiviimpää yhteistyötä -
kaikissa turvallisuusnäkökulmissa ja -ulottuvuuksissa -
terrorismista ydinuhkaan. Meidän täytyy ymmärtää myös, -
että onnistumme vain, jos teemme tiivistä yhteistyötä, -
niin tiivistä kuin mahdollista, Yhdysvaltojen kanssa.
Ilman Yhdysvaltoja ei ole eurooppalaista turvallisuutta.
Ja jos olemme sitä mieltä, pitää hyväksyä myös se, -
että siitä pitää maksaa.
Se tarkoittaa aiempaa vahvempaa valmiutta yhteiseen puolustukseen.
Voinee sanoa, että ilman Euroopan turvallisuutta ei ole USA:n...
Menisin vielä pidemmälle. Ilman Eurooppaa rinnallaan -
Yhdysvallat ei enää ole globaali suurvalta.
Meidän pitää lopettaa tähän. Kiitos, kenraali Naumann, tohtori Bardaji, -
kenraali Kemp ja Timo Soini mukanaolosta.
Kiitos myös katsojille. Nähdään ensi kerralla.
Suomennos: Marianne Tenetz